Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2026 р. Справа № 520/32838/25
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ольги Горшкової, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної військової адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Львівської обласної військової адміністрації, яка полягають у не розгляді зверненні (скарги) ОСОБА_1 від 02.07.2025 УМ-19007686, відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 Закону України «Про звернення громадян» в термін передбачений ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян»;
- зобов`язати Львівської обласну військову адміністрацію розглянути скаргу ОСОБА_1 від 02.07.2025 УМ-19007686, відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про звернення громадян».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни. 02.07.2025 він звернувся на адресу відповідача через сайт урядовий портал зі зверненням (скаргою) УМ-19007686, у якій порушено питання недотримання перевізниками Львівської області вимог пункту 7 частини 1 статті 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які вимагають кошти за проїзд у осіб з інвалідністю внаслідок війни та просив поновити права осіб з інвалідності внаслідок війни, які встановленні пунктом 7 частини 1 статті 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та притягнути до відповідальності перевізників, які не дотримуються вимог пункту 7 частини 1 статті 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». На адресу позивача надійшла відповідь за підписом директора Департаменту дорожнього господарства. Вважаючи свої права порушеними, оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни та дана скарга повинна була розглянута першими керівниками Львівської обласної військової адміністрації, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.
Представник відповідача надав до суду відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що позивач у позовній заяві зазначає про те, що 02.07.2025 він звернувся із зверненням (скаргою) УМ-19007686 через урядовий контактний центр до Львівської обласної державної адміністрації. У свою чергу Львівська обласна державна адміністрація дізналася про звернення (скаргу) УМ-19007686 тільки після отримання позовної заяви в підсистемі «Електронний суд». До цього моменту відповідачу у справі взагалі не було відомо про таке звернення, оскільки безпосередньо на адресу Львівської обласної державної адміністрації, код ЄДРПОУ 00022562, вищезазначене звернення (скарга) не надходило. Зважаючи на зміст звернення № УМ-19007686, яке надійшло 02.07.2025, його відповідно до компетенції Львівський обласний контактний центр скерував на розгляд до Департаменту дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації. За відсутності факту надходження зазначеного звернення до Львівської обласної державної адміністрації, голова Львівської обласної державної адміністрації, як перший керівник цього державного органу, був позбавлений можливості здійснити його розгляд, що прямо виключає можливість застосування та виконання вимог частини 2 статті 14 Закону України «Про звернення громадян», яка передбачає обов`язок посадової особи розглядати відповідні звернення, які офіційно надійшли до відповідного органу державної влади. У зв`язку із чим, просив відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 . 
02 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся через сайт урядовий портал зі зверненням (скаргою) УМ-19007686 до Львівської обласної військової адміністрації, в якій порушено питання недотримання перевізниками Львівської області вимог пункту 7 частини 1 статті 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які вимагають кошти за проїзд у осіб з інвалідністю внаслідок війни та просив поновити права осіб з інвалідності внаслідок війни, які встановленні пунктом 7 частини 1 статті 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та притягнути до відповідальності перевізників, які не дотримуються вимог пункту 7 частини 1 статті 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
До вказаного звернення позивач додав копію посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни.
Листом Департаменту дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації від 14.07.2025 № 100.31-1135/0/2-25 за підписом директора департаменту Ореста Шуліковського заявнику надано відповідь на його звернення (скаргу).
Позивач вважає, що його звернення (скарга) УМ-19007686 від 02.07.2025 не розглянута згідно Закону України «Про звернення громадян», оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни та дана скарга повинна була розглянути першими керівниками відповідача.
Посилаючись на неналежний розгляд відповідачем його звернення ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в цій справі.
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне. 
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96 (далі - Закон № 393/96).
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За змістом статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Статтею 4 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Згідно із положеннями статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Матеріалами справи підтверджено, що звернення (скарга) позивача № УМ-19007686від 02.07.2025 відповідало вимогам статті 5 Закону України «Про звернення громадян», а тому підлягало розгляду відповідачем у встановлені законом строки та порядку з наданням оцінки усім вимогам та аргументам заявника.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення (частина 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян»).
Суд зазначає, що предметом розгляду справи є правомірність надання відповіді від 14.07.2025 № 100.31-1135/0/2-25 за підписом директора департаменту Львівської обласної державної адміністрації Ореста Шуліковського.
При цьому, що позивачем не оскаржується зміст наданої відповіді, однак він вказує, що така відповідь надана не уповноваженою особою, оскільки повинна була надаватись першими керівниками Львівської обласної військової адміністрації.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Статтею 16 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду..
Скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.
Згідно із статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Аналізуючи наведені норми Закону України «Про звернення громадян» суд зазначає, що скарги осіб з інвалідністю внаслідок війни, яка відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян» повинна бути прийнята, всебічно та повно розглянута особисто першим керівником державного органу, до якого вона подана.
Як вказав Конституційний Суд України, з огляду на специфіку військової служби, яка полягає, зокрема, у виконанні військовослужбовцями спеціальних завдань, наявності ризиків для їх життя та здоров`я тощо, будь-яка форма проходження військової служби є обов`язком громадян України щодо захисту держави. Отже, закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги (абзац десятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (Другого сенату) від 25.04.2019 № 1-р(II)/2019). Одним із проявів такої поваги з боку держави до осіб, які отримали інвалідність внаслідок війни, є передбачена частиною другою статті 15 Закону № 393/96-ВР гарантія розгляду їхніх заяв (клопотань) особисто першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.
Оскільки позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни, він має право на особистий розгляд його заяв (скарг) першими керівниками органів державної влади.
Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач 02.07.2025 через ДУ "Урядовий контактний центр" Національної системи опрацювання звернень до органів виконавчої влади звернувся до Львівської обласної військової адміністрації із скаргою № УМ-19007686.
До вказаної пропозиції-зауваження позивач додав копію посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, що підтверджується відповідною відміткою в кінці тексту документу та позначкою про прикріплені до нього файли.
Варто зауважити, що про наявність в ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни свідчить наявна в матеріалах справи копія посвідчення серії НОМЕР_1 від 27.01.2015.
Як встановлено судом, у відповідь на звернення позивача Департаментом дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації від 14.07.2025 № 100.31-1135/0/2-25 за підписом директора департаменту Ореста Шуліковського.
При цьому жодних відомостей та посилань на відповідний документ щодо наявності у вказаної особи, станом на час розгляду звернення, повноважень розглядати звернення осіб з інвалідністю внаслідок війни від імені Львівської обласної військової адміністрації (як першого керівника державного органу, до якого звернувся позивач) наведений лист від 14.07.2025 № 100.31-1135/0/2-25 не містить. 
Не надано таких доказів і під час судового розгляду даної справи.
Тобто, в даному випадку, належним розглядом скарги ОСОБА_1 УМ-19007686 від 02.07.2025, як особи інвалідністю внаслідок війни, повинно було бути розглянуто першим керівником Львівської обласної державної адміністрації особисто.
Отже, з наведеного слідує, що відповідач допустив неналежний розгляд заяви (скарги) ОСОБА_1 УМ-19007686 від 02.07.2025, оскільки таке звернення було розглянуто не першим керівником державного органу, що є порушенням наведених вище вимог частини 2 статті 16 Закону України «Про звернення громадян», відповідно до яких скарги, зокрема, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів особисто.
Поряд із тим, судом не встановлено порушення Львівською обласною військовою адміністрацією строку розгляду звернення ОСОБА_1 УМ-19007686 від 02.07.2025, оскільки звернення датоване 02.07.2025, а відповідь надана 14.07.2025, що не перевищує місячного строку розгляду передбаченого статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Суд вважає неогрунованим посилання відповідача на те, що до Львівської обласної державної адміністрації скарга не надходила, а була скерована Львівським обласним контактним центром на розгляд до Департаменту дорожнього господарства Львівської обласної державної адміністрації,що є окремою юридичною особою, виходячи із наступного. 
Так, суд наголошує, що скарга позивача була адресована Львівській обласній державній адміністрації/Львівській обласній військовій адміністрації, що прямо випливає зі змісту звернення та зазначеного адресата при його поданні через Урядовий портал.
Крім того, зазначене підтверджується і реєстраційною карткою звернення ОСОБА_1 .
Подання звернення через Урядовий портал не змінює адресата звернення та не впливає на юридичну природу такого звернення, оскільки Урядовий портал є виключно технічним засобом реалізації конституційного права на звернення, а не окремим суб`єктом владних повноважень чи самостійним адресатом звернень.
Таким чином, звернення, подане через Урядовий портал і адресоване Львівській обласній державній адміністрації/Львівській обласній військовій адміністрації, вважається таким, що надійшло саме до цього органу, незалежно від особливостей внутрішньої реєстрації чи автоматичного розподілу між структурними підрозділами.
Суд зазначає, що внутрішній порядок документообігу, маршрутизації звернень або визначення виконавця звернення є виключно сферою відповідальності самого органу влади та не може покладатися на заявника і не може впливати на обсяг його прав.
Неналежна організація внутрішнього розподілу звернень не може бути підставою для звільнення органу від виконання покладених на нього законом обов`язків.
Департамент дорожнього господарства, навіть за умови наявності статусу окремої юридичної особи публічного права, не є самостійним суб`єктом владних повноважень у відносинах розгляду скарг, адресованих Львівській обласній державній адміністрації.
Такий департамент діє в системі Львівської обласної військової адміністрації, від її імені та в межах делегованих повноважень, і не може підміняти собою керівника органу, на якого законом прямо покладено обов`язок розгляду відповідної категорії скарг.
Отже, розгляд скарги департаментом дорожнього господарства є розглядом звернення неуповноваженою посадовою особою, що свідчить про порушення встановленого законом порядку та компетенції.
З огляду на правовий статус позивача як особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, скарга підлягала обов`язковому розгляду саме керівником Львівської обласної військової адміністрації, що прямо передбачено Законом України «Про звернення громадян».
Цей обов`язок має імперативний характер і не залежить від способу подання звернення; від внутрішнього розподілу функцій між структурними підрозділами; від технічних особливостей роботи Урядового порталу.
Нерозгляд скарги керівником Львівської обласної військової адміністрації та фактична передача її на вирішення департаменту дорожнього господарства є порушенням спеціального порядку розгляду звернень та призвела до звуження обсягу прав позивача, що є неприпустимим.
Розгляд такої скарги департаментом дорожнього господарства, а також посилання відповідача на те, що звернення нібито не надходило до обласної адміністрації у зв`язку з його поданням через Урядовий портал, є протиправними, суперечать вимогам Закону України «Про звернення громадян» та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи встановлені судом обставини щодо розгляду звернення позивача без дотримання вимог Закону України «Про звернення громадян», суд вважає, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку визнання протиправними дії Львівської обласної військової адміністрації, які полягають у не розгляді зверненні (скарги) ОСОБА_1 від 02.07.2025 УМ-19007686, відповідно до вимог частини 2 статті 16 Закону України «Про звернення громадян» та зобов`язання Львівської обласну військову адміністрацію розглянути скаргу ОСОБА_1 від 02.07.2025 УМ-19007686, відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про звернення громадян» з урахуванням висновків суду по даній справі.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах передбачено, про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Львівської обласної військової адміністрації (79008, м. Львів, вул. Винниченка, будинок 18, ЄДРПОУ 00022562) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Львівської обласної військової адміністрації, які полягають у не розгляді зверненні (скарги) ОСОБА_1 від 02.07.2025 УМ-19007686, відповідно до вимог частини 2 статті 16 Закону України «Про звернення громадян».
Зобов`язати Львівську обласну військову адміністрацію розглянути скаргу ОСОБА_1 від 02.07.2025 УМ-19007686, відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про звернення громадян» з урахуванням висновків суду по даній справі.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ольга ГОРШКОВА