Номер провадження: 22-з/813/78/26 
Справа № 495/7367/24
Головуючий у першій інстанції 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії: 
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М., 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув заяву  ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 серпня 2025 рокуу складі судді Кириченко П.Л., 
встановив:
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.08.2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 липня 2023 року по 31 березня 2024 року, в розмірі 64873.77 грн. В іншій частині відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211.20 грн.
Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2  подали апеляційні скарги. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 11.12.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 серпня 2025 року в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення неустойки зі сплати аліментів на дитину змінено шляхом зменшення розміру до 30000,00 гривень за період з 01.07.2023 по 31.03.2024. В решті рішення суду залишено без змін. 
16.12.2025 в електронній формі через підсистему «Електронний суд» і «Електронний кабінет» ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь 1453,44 грн. судового збору та 4400,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Оскільки предметом звернення є лише вирішення питання про судові витрати, тому необхідності у виклику сторін суд не вбачає.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.
Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За положенням ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, за подання апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 11.12.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково: рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 серпня 2025 року в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення неустойки зі сплати аліментів на дитину змінено шляхом зменшення розміру до 30000,00 гривень за період з 01.07.2023 по 31.03.2024. В решті рішення суду залишити без змін. 
Згідно ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до п.п. б, в п.4 ч.1 ст. 382 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Отже, за загальним правилом, при розподілі судових витрат у резолютивній частині судового рішення за результатами розгляду та вирішення справи встановлюється обов`язок сторони, не на користь якої ухвалено таке судове рішення, відшкодувати (компенсувати) іншій стороні понесені судові витрати із вказівкою на чіткий розмір відповідних судових витрат.
Враховуючи, що позовна заява та апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, тому судовий збір необхідно покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позивачем пред`явлено позов на суму 300729,87 грн., апеляційним судом задоволено вимоги позивача в розмірі 30000,00 грн., що становить 9,97 % від пред`явлених вимог та відповідно 90,03 % відмовленим позовним вимогам. 
За подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 1453,44 грн. 
Тобто, підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1308,53 грн. (1453,44 грн. х 90,03% = 1308,53 грн).
Разом з тим, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Вказана норма закону містить чіткий перелік, в яких випадках позивачі звільнені від сплати судового збору.
Таким чином, оскільки позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, тому ОСОБА_2 слід компенсувати судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1308,53 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, заява ОСОБА_2 в частині ухвалення додаткового рішення про стягнення судового збору піддягає частковому задоволенню. 
Щодо заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також і витрати на професійну правничу допомогу.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Водночас зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У ч.3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок міститься постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).
Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі в апеляційній інстанції Коломієць О.М. надано наступні докази: 
1.Договір про надання правничої правової допомоги №282-05; 
2.Акт №3 наданих послуг (детальний опис робіт) до Договору про надання правничої допомоги №282-05 від 15.12.2025;
3.Рахунок по оплату №805 від 15.12.2025; 
4.Платіжна інструкція від 16.12.2025. 
Так, згідно Акту №3 наданих послуг (детальний опис робіт) до Договору про надання правничої допомоги №282-05 від 15.12.2025 адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанс» в особі Драченка В.В. надало ОСОБА_2 юридичні послуги (правову допомогу) у справі №495/7367/24 в суді апеляційної інстанції: 
1.Надання консультації Клієнту із питань практичного застосування норм цивільно – процесуального законодавства судами апеляційної інстанції, на яку витрачено 20 хвилин;
2.Ознайомлення з рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.08.2025, написання та подача апеляційної скарги на нього, на які витрачено 100 хвилин;
3.Ознайомлення із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.08.2025 та на додаткове рішення від 17.09.2025. Написання та подачу відзиву на апеляційну скаргу, на які витрачено 90 хвилин;
4.Написання та подача клопотання про відеоконференцію ВКЗ, на яку витрачено 20 хвилин;
5.Представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні в режимі відеоконференції, на яке витрачено 34 хвилини.
Загальна вартість наданих послуг складає 4400,00 грн.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Від ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» 19.12.2025 надійшла заява, у якій остання просить заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо понесення витрат на професійну правничу допомогу та стягнення судового збору залишити без задоволення, посилаючись на те, що предмет спору у цій справі не є складним, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних, процесуальні документи, які містяться в ній не є складними та не можуть займати значної витрати часу на їх виготовлення і визначення правової позиції в спірних правовідносинах. 
При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, у зв`язку із оскарженням ОСОБА_2 рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.08.2025, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно правових висновків викладених у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 та від 12 травня 2021 року у справі №873/79/20, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц).
З урахуванням положень статей 141, 270 ЦПК України, судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених вимог. Водночас апеляційна скарга на додаткове рішення була задоволена лише частково, а отже заявлені витрати не можуть бути компенсовані в повному обсязі.
Враховуючи, що апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_2 частково та зменшив розмір неустойки до 30 000 грн, а також з огляду на фактично надані відповідачу послуги з правничої допомоги та витрачений на них час, вважає за можливе задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення частково.
Виходячи з пропорційного співвідношення частково задоволеного результату апеляційної скарги та загальної вартості послуг у 4400 грн, суд стягує з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 2035 грн, тобто пропорційно зменшеній апеляційним судом неустойці (4400х (30000 х 100%: 64873,77) = 2035). 
Суд вважає це рішення справедливим, обґрунтованим та пропорційним фактичним витратам та результату розгляду справи в апеляційній інстанції.
За таких обставин заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню. 
Керуючись ст.ст.133, 137, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Заяву  ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвалити у справі додаткову постанову.
Компенсувати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1308,53 гривень за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2035,00 гривень у суді апеляційної інстанції.
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий

Судді: