Справа № 522/25318/25-Е
Номер провадження № 2/521/2235/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
02 лютого 2026 року         м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі: 
головуючого судді – Ганошенка С.А.,
за участю секретаря судового засідання – Папінян В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонального товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
21.11.2025 року Акціональне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК»  звернулося до Приморського районного суду міста Одеси суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 24.05.2021 року ОСОБА_1 (далі - Відповідач, Клієнт) звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 24.05.2021 року, встановивши мобільний додаток monobank, отримала розрахункову карту НОМЕР_1 та було відкрито розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 .
Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Підписавши Анкету-заяву Відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. 
Пільговий період за карткою становить до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі). 
Пільгова відсоткова ставка - 0,00001% річних. 
Базова відсоткова ставка нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості - 3,1% на місяць (37,2 %). 
Збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) - 6,2% на місяць (74,4 %).
АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором що додані до матеріалів справи. Таким чином, в порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала.
У Відповідачки прострочені зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.5.16 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 
Банк 29.06.2025 направив Відповідачеві повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте Відповідачка на контакт не виходила та не вчиняла жодної дії, направленої на погашення заборгованості, в зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 Договору кредит став у формі «на вимогу». 
На залишок простроченої заборгованості Банк нараховував неустойку, передбачену Тарифами, та санкції за порушення зобов`язань за кредитом (в залежності від кількості днів прострочення), а саме: 
-від 1 до 30 днів - штраф у розмірі 50 грн.;
-від 31 до 90 днів - штраф у розмірі 100 грн. ;
-від 91 до 120* (210) днів - штраф, що розраховується за формулою: (100 грн + 6,4 % від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця. При цьому діє ставка 0,00001% річних;
-від 121 (211) дня до повного погашення (строк, після спливу якого формується Фінальний рахунок, що визначається Банком в односторонньому порядку, але не менше 120 днів з моменту настання прострочення виконання зобов`язання та не більше 210 днів) - штраф у розмірі 100 грн та пеня у розмірі 6,4 % на місяць від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення виконання. При цьому діє ставка 0,00001% річних.
На підставі вищезазначеного, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за Договором становить -44274.28 грн., в тому числі: 
-загальний залишок заборгованості за наданим кредитом – 44274.28 грн.; 
- загальний залишок заборгованості за відсотками – 0,00 грн.;
-заборгованість за пенею – 0.0 грн.; 
- заборгованiсть за порушення грошового зобов`язання - 0.0 грн. 
На даний час, як зазначає позивач, Відповідачка продовжує користуватись карткою monobank, ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.11.2025 року справу передано за підсудністю до Хаджибейського районного суду м. Одеси.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями суду від 17.11.2025 року визначено головуючого у справі – суддю Ганошенка С.А., який отримав справу 18.11.2025 року.
Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 18.12.2025 року було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник позивача подав клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. 
Відповідач до суду не з`явилася, про день розгляду справи повідомлена своєчасно і належним чином. Поштове відправлення, надіслане судом за адресою реєстрації відповідача повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). 
Правом подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву відповідач не скористалася. 
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 
Судом встановлено, що 24.05.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 24.05.2021 року, встановивши мобільний додаток monobank, отримала розрахункову карту НОМЕР_1 та було відкрито розрахунковий рахунок 
№ НОМЕР_2 .
Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Підписавши Анкету-заяву Відповідачка підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Пільговий період за карткою становить до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі). 
Пільгова відсоткова ставка - 0,00001% річних. Базова відсоткова ставка нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості - 3,1% на місяць (37,2 %). Збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою НОМЕР_1 на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) - 6,2% на місяць (74,4 %).
АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не повернула своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором, який наявний у матеріалах справи. Таким чином, в порушення умов кредитного договору Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала.
У Відповідачки прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.5.16 п.5 Розділу ІІ умов Договору, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 
Банк 29.06.2025 направив Відповідачеві повідомлення «пуш» про істотне порушення нею умов Договору , та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте Відповідач на контакт не виходила та не вчиняла жодної дії, направленої на погашення заборгованості, в зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 Договору кредит став у формі -«на вимогу». На залишок простроченої заборгованості Банк нараховував неустойку, передбачену Тарифами, та санкції за порушення зобов`язань за кредитом (в залежності від кількості днів прострочення), а саме: 
-від 1 до 30 днів - штраф у розмірі 50 грн.; 
-від 31 до 90 днів - штраф у розмірі 100 грн.;
-від 91 до 120* (210) днів - штраф, розрахований за формулою: 100 грн + 6,4 % від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця за ставкою- 0,00001% річних; 
-від 121 (211) дня до повного погашення (строк, після спливу якого був сформований Фінальний рахунок, що визначений Банком в односторонньому порядку, але не менше 120 днів з моменту настання прострочення виконання зобов`язання та не більше 210 днів) - штраф у розмірі 100 грн та пеня у розмірі -6,4 % на місяць від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення виконання за ставкою- 0,00001% річних.
Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за кредитним Договором становить -44274.28 грн., в тому числі: 
-загальний залишок заборгованості за наданим кредитом – 44274.28 грн.; 
- загальний залишок заборгованості за відсотками – 0,00 грн.;
-заборгованість за пенею – 0.0 грн.; 
- заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0.0 грн. 
На теперішній час, як зазначає позивач Відповідач продовжує користуватись карткою monobank, та ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). 
Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. 
Заявляючи позовні вимоги, АТ «Універсал Банк» посилалося на те, що 24.05.2021 року з ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н вiд 24.05.2021 року, на підставі якого відповідачу був наданий кредит з відкриттям йому поточного рахунку № НОМЕР_2 .
До позовної заяви представником АТ «Універсал Банк» додано розрахунок заборгованості за договором № б/н вiд 24.05.2021 року, виписка по особовому рахунку № НОМЕР_3 з 24.05.2021 року по 05.10.2025 року, копію анкети-заяви відповідача до договору про надання банківських послуг № б/н вiд 24.05.2021 року разом із копією її паспорта та довідкою про присвоєння їй податкового номера, копія банківської ліцензії, витяг зі Статуту Акціонерного товариства «Універсал Банк» (нова редакція), затвердженого рішенням єдиного акціонера АТ «Універсал Банк» № 4-2025 від 10 липня 2025 року; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; копію банківської ліцензії № 92 від 10 жовтня 2011 року; копію довіреності № 114-ЮД1.
Разом з тим, вказані документи не підтверджують наявності та розміру як наданої суми кредиту, так і фактичної заборгованості за кредитом та відсотками за його користування.
Таким чином з матеріалів справи вбачається, що позивачем -АТ «Універсал Банк» не надано до суду належних та допустимих доказів, а саме – доказу фактичної видачі ОСОБА_1 кредитної картки НОМЕР_1 , банківської установи, якою ця картка імітована, а також -відкриття на її ім`я рахунку № НОМЕР_2 , розміру кредитної лінії та суми наданого кредиту.
Також, Позивачем не було надано до суду виписки з рахунку ОСОБА_1 довідки про розмір встановленого кредиту (кредитної лінії), з якої можна було б встановити надання відповідачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту, факт користування карткою, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості.
Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості за договором № б/н вiд 24.05.2021 року та виписка по рахунку № НОМЕР_2 про рух кредитних коштів з 24.05.2021 року по 05.10.2025 року не можуть бути безспірними доказами надання відповідачу кредиту та наявності у неї заборгованості, оскільки він був складений самим позивачем.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості з відповідача – ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. 
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. 
Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
Згідно з правовою позицією, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». 
Таким чином, з наведених норм законодавства встановлено, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів на виконання умов кредитного договору є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». 
Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. 
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. (постанова Верховного Суду від 25.05.2021 у справі 554/4300/16-ц). 
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит та у позику. 
З матеріалів справи встановлено, що будь-яких доказів на підтвердження факту перерахування коштів та отримання їх відповідачем згідно із вказаним кредитним договором № б/н вiд 24.05.2021 року позивачем до суду не надано. 
Так, ні при поданні позову, ні під час розгляду справи в суді позивач не надав будь-яких доказів, що первісним кредитором АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» були перераховані ОСОБА_1 кошти за кредитним договором № б/н вiд 24.05.2021 року на її платіжну картку  НОМЕР_1 (особовий рахунок -№ НОМЕР_2 ). 
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. 
Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про їх недоведеність та необґрунтованість, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях та є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог. 
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. 
У своїй позовній заяві позивач ТОВ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» просив розглядати справу у відсутності представника, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв. 
Зважаючи на вимоги цивільного процесуального законодавства, зокрема засади змагальності та диспозитивності, суд не вправі за власною ініціативою витребувати у позивача докази. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18, від 03.08.2022 у справі № 156/268/21. 
Розрахунок заборгованості, складений в односторонньому порядку, сам по собі не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», адже не відповідає вимогам, встановленим наведеною нормою для первинних документів. Тому за відсутності первинних документів не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі кредиту позичальнику, суми траншів кредиту та, як наслідок, загальну суму боргу тощо. 
Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитним договором № CL-155484 від 13.12.2018, не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру за договором, оскільки будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до укладених договорів позивачем не надано. 
Разом з тим, розрахунки заборгованості, на які посилався позивач у позові, фактично є документами, що складені позивачем, в якому останній стверджує про наявність у відповідача заборгованості за договорами у певній сумі. 
Розрахунок є виключно внутрішнім документом позивача, підготовленим його працівниками та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Інших доказів позивачем не надано. 
Отже, додані до позовної заяви друковані розрахунки заборгованості за кредитним договором  № б/н вiд 24.05.2021 року по особовому рахунку № НОМЕР_3 за період з 24.05.2021 року по 05.10.2025 року, які складені представником позивача -є неналежними доказами, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. 
Відтак, позивачем не доведено факту отримання відповідачем кредиту за вказаним договором № б/н вiд 24.05.2021 року на особовий рахунок № НОМЕР_3 , а також наявності заборгованості у відповідача – ОСОБА_1 як перед первісним кредитором АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», так і перед ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». 
Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту та первинних документів, перевірити розмір заборгованості не є можливим. 
У зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування відповідачу коштів з метою доведення виконання умов за кредитним договором, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, суд не знаходить правових підстав для стягнення на користь позивача заборгованості у сумі 44274,28 грн. за вказаним договором. 
Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 916/2040/20). 
За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем позовних вимог. 
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. 
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, суд доходить висновку, про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. 
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати необхідно залишити за позивачем. 
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення -02.02.2026 року. 
Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи. 
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 19, 76, 77, 79, 80, 83, 89, 95, 100, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Акціонального товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 02.02.2026 року. 

Суддя       Сергій ГАНОШЕНКО