Справа № 309/3778/25
Провадження № 2-а/309/78/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області,
в складі головуючого - судді Кемінь В.Д.
з участю секретаря Орос В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хуст адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Бурлаков Максим Олександрович, на підставі доручення Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 17.10.2025 року № 017/03.6/9591, звернувся до суду від імені та в інтересах ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 30.06.2025 року серії ЕГА №1809389 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП. 
В обґрунтування позову посилалася на те, що 30.06.2025 року о 20:47год. інспектором Хустського РУП Головного управління НП в Закарпатській області капітаном поліції Пічкар І.І. на гр. ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за те що вона згідно постанови ЕГА № 1809389, 30.06.2025 року знаходячись за адресою: с.Липча, вул.Шкільна, буд.119 здійснила завідомо неправдивий виклик до поліції, а саме повідомила, що в неї з своєю бабусею виник конфлікт, хоча такої події не було, на думку відповідача за це передбачена адміністративна відповідальність за ст. 183 КУпАП.
Вважає, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження того, що при винесенні постанови збиралися та враховувалися якісь докази, не допитувалася особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, хоча очевидним є те, що для з`ясування суб`єктивної сторони даного правопорушення, пояснення особи необхідні, оскільки не зрозуміло яким чином встановлено умисел особи на здійснення завідомо неправдивого виклику і чим така завідомість підтверджена. 
Таким чином, позивач стверджує, що відповідач не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, при розгляді справи не було встановлено та доведено наявність прямого умислу позивача на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, відповідач не перевірив факту виклику поліції та 30.06.2025 склав необґрунтовану постанову ЕГА № 1809389 не додавши до постанови жодного доказу на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення, також відповідач не надав належної оцінки та взагалі не врахував той факт, що гр. ОСОБА_1 з 2019 року перебуває на «Д» нагляді та лікуванні у лікаря психіатра, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ № 0011019 від 25.09.2019 року (довічно).
Зазначив, що копію оскаржуваної постанови позивачка отримала лише 14.10.2025 року. Таким чином позивачка не мала можливості своєчасно реалізувати своє процесуальне право на звернення до суду у строки визначені законом.
Ухвалою суду від 24.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник відповідача – Головного управління Національної поліції в Закарпатській області подав відзив, у якому позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. Вважає, що порушень під час складання оскаржуваної постанови поліцейським не допущено. На місці вчинення адміністративного правопорушення, інспектором Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Пічкарем І.І. було здійснено відеофіксацію події, що є доказом у справі про адмінправопорушення. Звертає увагу, що постанова серії від 30.06.2025 року серії ЕГА №1809389 року складена відповідачем відповідно до норм КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376. Посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому заперечив викладені у відзиві твердження і вимоги. На спростування пропущення строку звернення до суду зазначив, що про наявність оскаржуваної постанови позивачка дізналась лише 14.10.2025 року, після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження №79288917 від 07.10.2025 року. Зазначив, що у ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення завідомо неправдивого виклику, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.
В судове засідання представник позивача Бурлаков М.О. не з`явився, 27.01.2026 сформовано в системі «Електронний суд» заяву про розгляд справи без участі у порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Представник відповідача – Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань не подав.
У відповідності до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. 
У відповідності до вимог ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд постановляє про розгляд справи у відсутності сторін, у порядку спрощеного письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.
Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 30.06.2025 року серії ЕГА №1809389 позивачку ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Згідно оскаржуваної постанови 30.06.2025 року позивачка ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик до поліції, повідомивши про те, що в неї з бабусею виник конфлікт, хоча такої події не було.
Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно дост.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.
Згідно з ч.1, 2ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена, зокрема, ст.183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Статтею 183 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.
Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно дост.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Згідно з ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Зазначені положення повністю відповідають і вимогам п.9 ч.1ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», які вказують, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Досліджений в судовому засіданні відеозапис, доданий відповідачем до матеріалів адміністративної справи не може слугувати доказом вини ОСОБА_1 , оскільки оглядом відеофайлів, які надані відповідачем не підтверджує здійснення позивачкою ОСОБА_1 завідомо неправдивого виклику поліції. Даний відеозапис не містить інформації про те за допомогою якого саме технічного пристроюю був здійснений відеозапис. Також в оскаржуваній постанові відсутні будь-які посилання на технічний засіб, на який здійснено фіксування вказаного правопорушення. Відомості про те, що до оскаржуваної постанови додається відеозапис також відсутні.
Інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП суду відповідачем не надано, не зазначено, чи збиралися та враховувалися якісь докази, чи опитувалася особа, яка притягується до адміністративної відповідальності.
В постанові не розкрито суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, з урахуванням того, що гр. ОСОБА_1 з 2019 року перебуває на «Д» нагляді та лікуванні у лікаря психіатра, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ № 0011019 від 25.09.2019 року (довічно).
Зважаючи на те, що відповідачем не надано суду доказів, що підтверджують заперечення проти позову, суд приходить до висновку, що жодним доказом наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП в діях позивача встановлено не було.
Отже, поліцейським при виявленні правопорушення, фіксації правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст.258 КУпАП, оскільки після виявлення факту правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем правомірність свого рішення не доведено.
Враховуючи наведене, суд вважає висновки поліцейського про порушення позивачем вимог КУпАП припущеннями та такими, що не підтверджені фактичними даними для доказування вини особи, оскільки обставини з якими закон пов`язує настання даних подій відповідачем не доведені.
Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зіст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Наведене свідчить, що під час винесення постанови були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.
На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.
У судовому засіданні встановлено, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень на який покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою її не було мотивовано та не дотримано встановленого законом порядку її винесення, поліцейським при її винесенні не було зібрано відповідні докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, у постанові не вказано повного викладу обставин правопорушення. Враховуючи вище перелічені порушення, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.
Згідно з п.3 ч.3ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
У судовому засіданні встановлено, що доводи представника позивача стосовно відсутності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП не спростовані відповідачем, а відтак суд приходить до висновку, що при винесенні оспорюваної постанови не були дотримані положення КУпАП щодо необхідності з`ясування всіх обставин справи, а тому суд вважає, що постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за ст. 183 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню.
При цьому суд враховує, що відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України при обґрунтованості заявлених вимог щодо наявності підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд уповноважений закрити справу про адміністративне правопорушення, а тому з метою повного відновлення прав позивача, суд вважає необхідним закрити справу про адміністративне правопорушення щодо нього.
З копії оскаржуваної постанови вбачається, що її було складено 30.06.2025. Однак, відомості про дату отримання спірної постанови у відповідній графі – відсутні. Як зазначає представник позивача, про оскаржувану постанову позивачка дізналась лише 14.10.2025 р., отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження №79288917 від 07.10.2025 року. Відповідачем наведених обставин не спростовано.
Тому, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання про поновлення строку на звернення до суду, оскільки такий строк пропущено з поважних причин.
Отже, враховуючи відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ст.183 КУпАП, відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України необхідно скасувати постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач звільнена від сплати судових витрат на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі ст.ст.222, 258, 265-2, 283, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.ст.9, 246, 250, 268, 286 КАС України 

У Х В А Л И В :

Поновити строк звернення ОСОБА_1 до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕГА №1809389 від 30.06.2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., винесену капітаном поліції Пічкар Іваном Івановичем Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення – закрити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя Хустського 
районного суду: Кемінь В.Д.