УХВАЛА
 
09 грудня 2025 року 
місто Київ
справа № 344/20331/21
провадження № 61-14835ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану  адвокаткою Тимофєєвою Лілією Андріївною, на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року у складі колегії суддів Пнівчук О. В., Бойчука І. В., Максюти І. О. про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання привести частину земельної ділянки у попередній стан,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
1.           У грудні 2021 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання привести частину земельної ділянки у попередній стан.
2.           Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 червня 2022 року позов задоволено та зобов`язану відповідачку усунути перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:23:001:0643 площею 0,0042 га, яка розташована за адресою: садівниче товариство «За мир», м. Івано-Франківськ, шляхом знесення огорожі у вигляді металевих стовпців та метало профілю на стрічковому фундаменті та зобов`язано привести в попередній стан цю частину земельної ділянки.
3.           Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.  
4.           Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року задоволено заяву ОСОБА_2 про заміну сторони правонаступником та залучено його до участі у справі як правонаступника ОСОБА_7 унаслідок придбання спірної земельної ділянки.
5.           24 листопада 2022 року представник ОСОБА_2 адвокат Кобрин О. М. подала до суду заяву про зупинення провадження у справі у зв`язку із перебуванням ОСОБА_2 на військовій службі.
6.           Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року заяву задоволено та зупинено провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , на рішення Івано-Франківського міського суду від 13 червня 2022 року на час перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
7.           Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 липня 2025 року поновлено провадження в справі з огляду на те, що згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 30 червня 2025 року ОСОБА_2 продовжує нести службу в Збройних Силах України в ІНФОРМАЦІЯ_2, однак не виконує бойові завдання у зоні бойових дій.
8.           Після поновлення провадження в справі ОСОБА_2 на виклики у судові засідання апеляційного суду не з`являвся, надіслав на адресу суду заяву у якій посилався на те, що несе службу в  ІНФОРМАЦІЯ_3 цілодобово та не має права покидати режимний об`єкт, просив справу без його участі не розглядати та зупинити її розгляд.
9.           Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони правонаступником задоволено та замінено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на їх правонаступницю - ОСОБА_1 . Підставою для заміни сторін у справі стало придбання ОСОБА_1  4/5 частин земельної ділянки з кадастровим номером 2610100000:23:001:0643 у інших відповідачів.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали
10.        Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року повторно зупинено провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , на рішення Івано-Франківського міського суду від 13 червня 2022 року на час перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
11.        Ухвала мотивована тим, що згідно з витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 312 від 08 жовтня 2025 року старший сержант ОСОБА_2 призваний на військову службу за мобілізацією та проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаді спеціаліста-оператора служби охорони державної таємниці.
12.        За повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 від 06 листопада 2025 року (на запит суду) на період дії воєнного стану для військовослужбовців в обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки встановлено семиденний робочий тиждень із днем відпочинку субота (неділя), (витяг із наказу № 1535 від 23 грудня 2024 року), у зв`язку із чим старший сержант ОСОБА_2 не має можливості прибути у судове засідання апеляційного суду.
13.        Зазначені письмові докази за висновком суду підтверджують перебування ОСОБА_2 на військовій службі, що перешкоджає йому взяти участь у розгляді справи в апеляційній інстанції, що, в свою чергу, є підставою для обов`язкового зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.
Доводи та вимоги особи, яка подала касаційну скаргу
14.        25 листопада 2025 року адвокатка Тимофєєва Л. А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та поновити апеляційне провадження у цій справі.
15.        Заявниця у касаційній скарзі з посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 та від 14 лютого 2024 року у справі № 466/8799/22, зазначає, що належним письмовим доказом на підтвердження перебування особи у складі Збройних Сил України є винятково наказ по особовому складу. Натомість у справі, яка переглядається, відповідач на підтвердження такого факту надав суду витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08 жовтня 2025 року № 312 по стройовій частині, а не особовому складу.
16.        Також наполягає на тому, що для зупинення провадження у справі з підстав перебування її учасника в лавах Збройних Сил України недостатньо самого лише факту введення воєнного стану і формального перебування особи в будь-якому структурному підрозділі ЗСУ. Так, певні підрозділі Збройних Сил України (зокрема, ТЦК) є органами військового управління й не виконують бойових завдань, не переводяться на воєнний стан, а діють постійно, у тому числі й у мирний час. Відтак позивачка вважає, що у ОСОБА_2 відсутні об`єктивні перешкоди для участі в цій справі (зокрема, з огляду на те, що він періодично з`являється на спірній земельній ділянці), а заміна відповідача відбулася саме з метою затягування судового розгляду через формальну належність ОСОБА_2 до складу Збройних Сил України. 
17.        На підтвердження своїх доводів у цій частині заявниця наводить правові висновки Верховного Суду у постановах від 20 квітня 2023 року у справі № 640/21562/21 та від 25 квітня 2024 року у справі № 852/2а-1/24.
Щодо процесуальних передумов вирішення судом питання про відмову у відкритті касаційного провадження    
18.        Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій (частина третя статті 3 ЦПК України).
19.        Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України в разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
20.        Питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів (частина п`ята цієї ж статті).
21.        За приписами частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову   у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
22.        Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваної ухвали Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для виникнення розумних сумнівів щодо правильності застосування судами норм права, які регулюють спірні правовідносини.
23.        Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.
Право застосоване судом та оцінка доводів касаційної скарги
24.        Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).
25.        Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним із пріоритетних принципів цивільного судочинства. Поряд із цим існують обставини, за яких суд має право або ж зобов`язаний зупинити провадження у справі.
26.        Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.
27.        Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом в інтересах виконання завдань судочинства.
28.        Водночас дотримання судом процесуальних норм під час зупинення провадження у справі сприяє дотриманню принципу юридичної визначеності, оскільки сторони мають право очікувати, що ці норми будуть застосовані.
29.        У цивільному процесі підстави зупинення провадження регламентовані статтями 251 та 252 ЦПК України. У статті 252 ЦПК України наведені випадки, за яких суд може (має право) зупинити провадження у справі.
30.        Натомість стаття 251 ЦПК України регламентує ситуації, в яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.
31.        Зокрема, відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
32.        Ця норма права забезпечує дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану й виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. 
33.        Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд.
34.        Єдиним винятком, коли суд може не зупиняти провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, воля самого військовослужбовця як учасника справи на продовження провадження у справі.
35.        Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22.
36.        У справі, яка переглядається, встановлено, що ОСОБА_2 заперечував проти продовження розгляду справи апеляційним судом, посилався на неможливість прибути в судове засідання в робочий час у зв`язку із перебуванням на службі та клопотав про зупинення провадження у справі.
37.        Відтак у суду апеляційної інстанції не було підстав ігнорувати визначену законом обов`язкову процесуальну дію. Водночас для зупинення провадження за пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд мав перевірити істинність обставин, на які відповідач посилався як на підставу зупинення провадження, зокрема суд мав встановити факт його перебування в лавах Збройних Сил України.
38.        У  постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 постійно діючий колегіальний орган Верховного Суду зазначив, що обставина перебування особи в складі Збройних Сил України повинна бути підтверджена документально.
39.        Втім Велика Палата Верховного Суду не встановила вичерпний перелік документів, якими може підтверджуватися вказана обставина, та в пункті 82 своєї постанови зауважила, що такими доказами можуть бути документи, що містять інформацію про перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на військовій службі, навівши як приклад такі документи, як військовий квиток і наказ командира військової частини. 
40.        Висновку про те, що відповідний наказ командира військової частини (чи органу військового управління) обов`язково має бути виданий у порядку, встановленому для наказів «по особовому складу», постанова Великої Палати Верховного Суду не містить.
41.        У справі, яка переглядається, на підтвердження факту перебування в складі Збройних Сил України відповідач надав суду витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08 жовтня 2025 року № 312 по стройовій частині, за змістом якого ОСОБА_2 є мобілізованим та проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 .
42.        Необхідно зауважити, що позивачка, по суті, не заперечує того факту, що ОСОБА_2 дійсно входить до складу Збройних Сил України, проте наполягає на тому, що не всі військові формування переведені на воєнний стан, а ТЦК як орган військового управління існує постійно (у тому числі в мирний час) і не виконує бойових завдань. 
43.        Тому вважала, що у відповідача відсутні перешкоди для участі у справі в суді апеляційній інстанції в тому ж місті, в якому він проходить службу.
44.        У цьому контексті необхідно знову звернутися до висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22, яка, зокрема, тлумачила термін «переведені на воєнний стан» та дійшла висновку, що з моменту оголошення загальної мобілізації та введення воєнного стану Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування переводяться в спеціальний правовий режим функціонування в цілому. Це виключає необхідність у додатковому з`ясуванні питання щодо переведення певної військової частини (чи іншого формування) «на воєнний стан». 
45.        Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що юридичний статус з`єднань, військових частин, підрозділів та інших складових структури Збройних Сил України та інших військових формувань, що функціонують в умовах воєнного стану, не залежить від місця їх дислокації чи характеру виконуваних ними завдань, як-то перебування в районі воєнних (бойових) дій та участь в них. Тому з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування в цілому [усі] потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм.
46.        До того ж постійно діючий колегіальний орган Верховного Суду зауважив, що приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України не пов`язують можливість застосування цієї норми права з умовою перебування військовослужбовця у військовій частині, що залучена до ведення безпосередніх бойових дій, адже військовослужбовець упродовж особливого періоду може в будь-який момент бути відрядженим до військової частини, задіяної до таких дій. До того ж сучасні форми та способи ведення війни, виконання бойових завдань вимагають участі у бойових діях та захисті суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України не тільки по умовній лінії фронту.
47.        З огляду на викладене, встановивши, що ОСОБА_2 входить до складу Збройних Сил України та проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 , який (як і всі інші військові підрозділи чи формування) переведений на воєнний стан, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про зупинення провадження у цій справі.
48.        Постанови Верховного Суду, на неврахування висновків з яких у касаційній скарзі посилалася позивачка, прийняті до вирішення цієї правової проблеми Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22, частково суперечать їй та не підлягають застосуванню у цій справі, адже з огляду на встановлену процесуальним законом ієрархію висновки Великої Палати Верховного Суду мають пріоритет під час застосування норм права у подібних правовідносинах (чи процесуальних ситуаціях).
49.        Інші наведені в касаційній скарзі аргументи не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що суд порушив норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.
50.        Підсумовуючи, Верховний Суд у цій справі дійшов переконання, що висновки апеляційного суду ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, суди під час вирішення справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
51.        Оскільки правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
52.        Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокаткою Тимофєєвою Лілією Андріївною, на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання привести частину земельної ділянки у попередній стан - відмовити. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                     О. В. Ступак

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара