Справа № 147/2414/25 
Провадження № 2/147/245/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року с-ще Тростянець 

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Почкіної О.М.,
із участю секретаря судового засідання Бабчук В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, у приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 01.07.2015 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. 
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01.07.2015 вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено відповідний актовий запис №1569 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Подружні відносини між сторонами припинені, спільне господарство сторони не ведуть та проживають окремо. Сім`я фактично розпалася через відсутність між сторонами взаємопорозуміння. Спільних дітей у сторін немає. Примирення між сторонами неможливе, оскільки будь-які спроби примиритися результатів не дали. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, позивачка змушена звернутися до суду та просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_1 » 
Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 22.12.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивачка у судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивачки надав суду клопотання в якому зазначено, що позивачка підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Крім того просив розгляд справи здійснювати без участі позивачки та її представника.
Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву не подав. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 24.12.2025 подав заяву, у якій просив розгляд даної справи проводити без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, клопотання про надання строку для примирення перед судом не заявив. 
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач обізнаний як з позовом, так і з часом і місцем розгляду даної справи судом. 
Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки повне рішення виготовлено 12 січня 2026 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 09 січня 2026 року, датою ухвалення даного рішення є саме 12 січня 2026 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 01 липня 2015 року зареєстрували шлюб у у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що 01.07.2015 складено відповідний актовий запис за №1569, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, 01.07.2015. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 » (а.с.8). 
Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.
За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Позивачка в позовній заяві вказала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільних дітей подружжя немає. З огляду на те, що відповідач заперечував розірвання шлюбу, то позивачка змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу
Відповідач у заяві визнав позовні вимоги в повному обсязі, а отже підтвердив, викладені в позовній заяві обставини. 
Суд вважає, що визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем.
З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до вимог ст. 113 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
У позовній заяві позивачка просила залишити їй прізвище- « ОСОБА_1 ».
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно квитанції №2.439265699.1 від 29.12.2025 позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 1211,20.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача у користь позивачки.
Керуючись ст. ст. 2, 141, 259, 264, 265, 280-281, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 01.07.2015 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1569.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_1 ».
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О.М. Почкіна