Справа № 348/1968/25 
Провадження № 11-кп/4808/95/26 
Категорія ч.1 ст. 286-1КК України 
Головуючий у 1 інстанції  ОСОБА_1  
Суддя-доповідач Шигірт 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря с/з ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , 
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційними скаргами прокурора та захисника на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2025 року у кримінальному провадженні №12025091200000171 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, 
в с т а н о в и в:
Вказаним вироком  ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городенка, Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, працюючого майстром виробничої дільниці №15 ПП «Альфа Енерго Груп», місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Юності, 62Б, Івано-Франківської області, одруженого, на утриманні має троє дітей, несудимого, громадянина України,-
визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України, та призначено йому основне покарання у виді – штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Згідно вироку обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.286-1 КК України за таких обставин.
30.05.2025 року близько 21 год. 00 хв., у світлу пору доби, суху погоду, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Ford Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався ділянкою проїзної частини автодороги Т-0905 сполученням «Делятин-Раківчик», а саме по вулиці Незалежності у селищі Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області, у напрямку села Раківчик.
У цей час попереду, у попутному напрямку правим краєм проїзної частини рухалася велосипедистка ОСОБА_7 .
Продовжуючи рух у вказаному напрямку, проїжджаючи заокруглену вліво ділянку дороги ОСОБА_8 проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його руху та безпечно керувати ним, не обрав в установлених межах безпечної швидкості та безпечної дистанції, внаслідок чого вчинив наїзд на велосипедистку ОСОБА_7 .
При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи водієм транспортного засобу, порушив вимоги: п.1.5; п.1.10; п.2.3; п.2.9 а; п.12.1; п.12.3; п.13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода в якій потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки з переломами 3-6 ребер справа з невеликим зміщенням та саднами, закритого перелому нижнього краю суглобової впадини правої лопатки з невеликим зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечні для життя в момент спричинення.
З вироком суду не погодились прокурор та захисник, які подали апеляційні скарги. 
-Прокурор, не оспорюючи обвинувачення визнане судом доведеним, вважає вирок незаконним в частині призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України. Просить вирок скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.286-1 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. В решті вирок залишити без змін. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд при призначенні покарання не врахував всі обставини, що впливають на призначення покарання, зокрема не вказав, які саме обставини справи або дані про особу суд визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання. 
-Захисник в апеляційній скарзі, просить вказаний вирок змінити, в частині виключення з вироку призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, в іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування цих вимог зазначив, що суд, призначаючи покарання, не взяв до уваги усі пом`якшуючі обставини,зокрема що обвинувачений протягом досудового розслідування та судового розгляду беззаперечно визнав свою провину, щиро покаявся, відшкодував завдану ним матеріальну та моральну шкоду потерпілій,згідно з характеризуючими особу даними, як по місцю роботи так і за місцем проживання встановлено, що обвинувачений ставиться з повагою до свого професійного рівня підготовки, на роботі є майстром у якого є підлеглі, працює у різних районах та ТГ області.

Під час апеляційного розгляду: 
- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення та просив її задовольнити. Заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту;
- обвинувачений та його захисник просили в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити та задовольнити апеляційну скаргу захисника. 
- потерпіла підтримала апеляційну скаргу захисника. Зауважила, що обвинувачений поставився до неї з повагою, поїхав з нею до лікарні, відвідував її, відшкодував всі витрати на лікування та моральну шкоду. Вона вибачила обвинуваченого та не має до нього жодних претензій. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Розгляд кримінального провадження проводився судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а тому фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій сторонами кримінального провадження не оскаржено.
Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Перевіривши доводи прокурора про неправильне застосування ст.69 КК України, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно вимог ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, у кожному конкретному випадку, враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення та наслідки, а також дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно змісту ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. 
Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні трьох дітей (двоє малолітніх, третій учень першого курсу університету), позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, працює майстром виробничої дільниці №15 ПП «Альфа Енерго Груп», на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. 
Відповідно до досудової доповіді центру пробації, виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без позбавлення та обмеження волі.
Обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував всю шкоду завдану злочином потерпілій. Зазначені обставини визнані судом першої інстанції такими, що пом`якшують покарання.
Суду апеляційної інстанції обвинувачений пояснив, що випив алкоголь на випускному вечорі в школі, коли йому повідомили з місця роботи про необхідність їхати на виробничий об`єкт. Він був змушений сісти за кермо. Визнає свою винуватість у повному обсязі та просить не позбавляти волі.
Враховуючи наведені обставини та дані про особу обвинуваченого, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому навіть мінімальне покарання передбачене санкцією ч.1 ст.268-1 КК України буде надто суворою карою для ОСОБА_8 .
Разом з тим, твердження прокурора про невідповідність покарання у виді штрафу тяжкості вчиненого злочину заслуговують на увагу апеляційного суду. 
Апеляційний суд враховує всі обставини, що впливають на призначення покарання, та вважає, що достатнім та необхідним покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення інших правопорушень буде пробаційний нагляд на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
При цьому, апеляційний суд не бере до уваги апеляційні доводи захисника, що оскільки робота ОСОБА_8 прямо пов`язана з усуненням пошкоджень ліній електромереж та інших важливих енергетичних об`єктів області, йому не слід призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Необхідність керування транспортними засобами ОСОБА_8 для виконанні професійних обов`язків не знайшло підтвердження в матеріалах справи. 
В решті вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 420 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2025 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.286-1 КК України покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2 

Судді ОСОБА_4 
ОСОБА_3