ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/28812/25
категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської обл. Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, 

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом , в якому просить винести рішення про визнання нечинною та скасувати постанову про накладення штрафу від 28.11.2025 року по виконавчому провадженню №27451409. 
В обґрунтування позову зазначає, що в обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з оскаржуваною постановою державного виконавця протиправно застосовано до позивача штраф, з огляду на наявну заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, згідно з розрахунком перевищує суму відповідних платежів за три роки. Позивач зазначає, що він не отримував розрахунок заборгованості . Крім того, згідно розрахунку заборгованості станом на 10.12.2025 вчиняються дії щодо сплати заборгованості по аліментах. У зв`язку з цим позивач уважає, що державний виконавець не вжив усіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" дій для з`ясування обставин щодо дійсного виконання судового рішення та проведення належного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач у відзиві просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що 28.11.2025 державним виконавцем винесено та направлено постанову заміну про звернення стягнення на заробітну плату боржника, з урахуванням уточненого перерахунку заборгованості та штрафом по несплаті аліментів станом на 14.10.2025 648065,85 грн., оскільки попередня постанова не відповідала фактичним обставинам та сумі заборгованості. Дана постанова направлена для подальшого виконання до АТ "Державний експертно-імпортний банк України" на адресу місто Київ, вулиця Антоновича, будинок, 127.
На виконання вимог частини чотирнадцятої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у сумі, що перевищує суму відповідних платежів за три роки, державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості, тому 28.11.2025 було винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 151824,48 грн. та направлено боржнику до відома. Таким чином, державним виконавцем було вжито всіх необхідних і достатніх заходів для повідомлення боржника про винесення постанови, а права позивача порушені не були.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
На виконанні у Бердичівському відділі державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №27451409 з примусового виконання виконавчого листа № 2-862 виданого 11.08.2008 Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2008 року і до повноліття дитини.
28.11.2025 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника , якою постановлено стягнути з боржника на користь ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки у розмірі 50% заробітку, щомісячно до повного погашення заборгованості 648068,85 грн.
Цього ж дня, державним виконавцем винесено постанову ВП №27451409, якою постановлено за несплату аліментів накласти на боржника штраф на користь держави у розмірі 151842,48 грн.
У постанові встановлено, що наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, згідно з розрахунком складає у сумі 303648,87 грн., що перевищує суму відповідних платежів за 3 роки починаючи з 01.01.2019 по 14.10.2025.
При цьому, державний виконавець керувався ст.63,75 Закону України "Про виконавче провадження".
Позивач вважає таку постанову протиправною, тому звернувся з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Приписами ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VІІІ "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VІІІ).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Позивач є боржником у виконавчому провадженні ВП №27451409, в межах якого винесено постановлено за несплату аліментів накласти штраф у розмірі 151842,48 грн.
Що стосується доводів позивача про те, що він не отримував розрахунок заборгованості по аліментах та він позбавлений можливості з ним ознайомитися.
Згідно з ч. 4 ст. 71 Закону №1404 виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:
1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;
2) подання заяви стягувачем або боржником;
3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;
4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;
5) закінчення виконавчого провадження.
З наведеного вбачається, що ч. 4 ст. 71 Закону №1404 не передбачено повідомлення боржника про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у разі накладення на нього штрафу.
Враховуючи викладене, суд вважає безпідставним посилання позивача на незнання про наявність заборгованості зі сплати аліментів і відхиляє його. При цьому, суд враховує, що позивач не був позбавлений права ознайомлюватись з матеріалами виконавчого провадження і подати заяву державному виконавцю про надання розрахунку заборгованості.
Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.
Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 Закону №1404-VIII.
Відповідно до частини 3 статті 71 Закону №1404-VIII визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
28.08.2018 року набрав чинності Закон України від 03.07.2018 №2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", яким доповнено статтю 71 Закону №1404-VIII частиною 14 такого змісту:
"За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу".
Водночас, згідно з частиною 4 статті 11 Закону №1404-VIII, строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Вказані норми Закону №1404-VIII станом на день прийняття державним виконавцем спірної постанови про накладення штрафу та ухвалення судом рішення у цій справі є чинними, неконституційними не визнавались.
У спірній постанові встановлено, що наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, згідно з розрахунком складає у сумі 303648,87 грн., що перевищує суму відповідних платежів за 3 роки починаючи з 01.01.2019 по 14.10.2025.
Таким чином, постановлено за несплату аліментів накласти на боржника штраф на користь держави у розмірі 151842,48 грн.
При цьому, державний виконавець керувався ст.63,75 Закону України "Про виконавче провадження".
Водночас, суд зазначає, що відповідно до ст.75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Частинами 1, 2 статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Отже, Закон України "Про виконавче провадження" надає державному виконавцю можливість стягувати з боржника у виконавчому провадженні штрафи за невиконання виконавчих документів.
При цьому, згідно зі статтею 71 наведеного закону, штраф може бути стягнутий з боржника за наявності заборгованості зі сплати аліментів. Такий штраф обчислюється у відсотковому розмірі від суми заборгованості за певний період і перераховується стягувачу.
Статтями ж 63 і 75 Закону №1404-VIII унормовані питання стягнення штрафу з боржника у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, яким зобов`язано боржника виконати певні дії. Сума штрафу обчислюється у розмірах неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як установлено судом, спірною постановою на позивача як боржника у виконавчому провадженні накладено штраф у розмірі, що складає 50% заборгованості зі сплати аліментів, що перевищує суму відповідних платежів за три роки. Тобто обчислення штрафу здійснено на підставі положення ст.71 Закону №1404-VIII.
Разом з цим, штраф за цією постановою стягується не на користь стягувача, а на користь держави на підставі статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", тому мав би бути обрахований у розмірах неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В той же час, суд наголошує, що відповідно до ст. 71 Закону за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Вказаний штраф стягується на користь стягувача, а не на користь держави.
Отже, оскаржена постанова про накладення штрафу містить протиріччя між порядком обчислення штрафу і підставами, на яких такий штраф був застосований до боржника.
За таких умов постанова державного виконавця про накладення штрафу є необґрунтованою і такою, що винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже, є протиправною та підлягає скасуванню.
Крім того, у постанові встановлено, що наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, згідно з розрахунком складає у сумі 303648,87 грн. При цьому, у постанові від 28.11.2025 про звернення стягнення на заробітну плату боржника вказано, що постановлено стягнути з боржника на користь ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки у розмірі 50% заробітку, щомісячно до повного погашення заборгованості 648068,85 грн.
В межах розгляду даної справи суд не вправі досліджувати питання правильності розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, оскільки це не є спірним, спірною є постанова про нарахування штрафу. Крім того, відповідно до ч.87 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
В той же час, вказане не спростовує висновків суду у даній справі.
Решта доводів сторін не спростовують висновків суду у даній справі.
Відповідно до положень частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В силу частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги вищенаведене , проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що доводи відповідачем не знайшли свого підтвердження, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Європейська, 128,м. Бердичів, Бердичівський р-н, Житомирська обл.,13306. РНОКПП/ЄДРПОУ: 35006362) про визнання протиправною та скасування постанови, задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 28.11.2025 ВП №27451409 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 151824,48 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос

26.01.26