Єдиний унікальний номер 448/1933/25
Провадження № 3/448/41/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2026  року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., при секретарі судового засідання – Тхір О.Т., з участю особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення – ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, що надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Київ, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, непрацюючої,
за ч.1 ст.204-1 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:

На адресу Мостиського районного суду Львівської області з ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2  за ч.1 ст.204-1 КУпАП. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №009699Е від 23.09.2025р., складеного інспектором прикордонної служби 1 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) майстер-сержантом ОСОБА_3 відомо, що ОСОБА_2 , 23.09.2025 року о 00 годині 55 хвилин в пункті пропуску «Мостиська», територія Шегинівської ОТГ Яворівського району Львівської області, на в`їзд в Україну з Республіки Польща під час прикордонного контролю осіб, прикордонним нарядом «Перевірка документів» виявлено особу, яка пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 16.08.2025 року на установчі дані ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 . В процесі перевірки документів та опитування особи, громадянка пред`явила паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 27.10.2017 року, органом 8079 на установчі дані  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2  повідомлялася судом про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилася. Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що інтереси такої представлятиме адвокат Авраменко О.В.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – Авраменко О.В. повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання, що призначено на 12.01.2026 року не з`явився. В матеріалах даної справи міститься письмове клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення передбачених ст.38 КУпАП.
Особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснила, що ОСОБА_2 під час здійснення прикордонного контролю осіб самостійно надала інспектору прикордонного наряду «Перевірка документів» паспорт громадянина Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії. У процесі перевірки зазначеного документа інспектором було встановлено, що ОСОБА_2 є уродженкою м. Києва. У зв`язку з цим, в подальшому з`ясовано, що ОСОБА_2 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та, будучи громадянкою України, була зобов`язана пред`явити саме паспорт громадянина України для виїзду за кордон. З огляду на наведені обставини ОСОБА_1 вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 23.09.2025 року серії ЗхРУ № 009699Е було складено правомірно.
Заслухавши думку особи яка складала протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , проаналізувавши матеріали вказаної адміністративної справи, приходжу до наступного висновку.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Як зазначено у частинах 1 та 2 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.
Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За вимогами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд не уповноважений перекладати цей обов`язок на себе.
Як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність, підлягають оцінці. Правильна оцінка доказів - це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого, і правильного рішення у справі. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Оцінюють докази посадові особи, що уповноважені розглядати справу про адміністративне правопорушення, а також інші особи, що беруть участь у справі. Це проявляється у клопотаннях, поясненнях цих осіб, що допомагає посадовій особі прийняти правильне рішення.
Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використання підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Так, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 статті 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тобто коли правопорушник усвідомлює, що він незаконно перетинає державний кордон, передбачає наслідки своїх дій і бажає цього.
Суб`єктом правопорушення може бути громадянин України, іноземець або особа без громадянства.
Статтею 4 Конституції України проголошено, що в Україні існує єдине громадянство.
Поняття «єдиного громадянства» міститься в Законі України «Про громадянство України», в якому його визначено як один із принципів законодавства України про громадянство. Якщо громадянин України набув громадянство іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.
Частиною 1статті 2 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).
Статтею 3 даного Закону закріплено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про прикордонний контроль»:
- перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом;
- початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України;
- пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні;
- прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем;
- прикордонний контроль та пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів проводяться з урахуванням оцінки ризиків, що здійснюється за методиками, визначеними спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про прикордонний контроль»:
- паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі.
Правила перетинання державного кордону України громадянами України, затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі - Правила).
Відповідно до п.2 вказаних Правил, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним із таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, в тому числі паспорт громадянина України.
Виходячи із принципу єдиного громадянства, виїзд і в`їзд на територію України громадянами України за пред`явленням паспортів, виданих на ім`я громадян іноземної держави, суперечить ст.3 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України».
Встановивши правовий зв`язок фізичної особи з державою Україна, тобто належність особи, яка перетинає державний кордон в пункті пропуску за документом громадянина іноземної держави, до громадянства України, службові особи Державної прикордонної служби України зобов`язанні керуватись правовою нормою п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Відповідна правова норма міститься в ч.1 ст.3 Європейської конвенції «Про громадянство» - кожна держава визначає у своєму законодавстві, хто є її громадянами. На сьогодні наявність за громадянином України подвійного громадянства не визнається.
Регулювання порядку здійснення права громадянами України на перетинання державного кордону здійснює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України встановлюються правила перетинання державного кордону громадянами України. Згідно ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання державного кордону громадянами України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у ст. 2 цього закону, а саме: паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Пункт 2 Правил, визначає, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється за переліком документів що підтверджують громадянство України та надають право на виїзд та в`їзд в Україну.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, обставини вчинення ОСОБА_2  вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджуються такими доказами по справі, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні: протоколом про адміністративне правопорушення від 23.09.2025р. серії ЗхРУ №009699Е; рапортом інспектора прикордонної служби 2 категорії 2 віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_4 (тип Б) штаб-сержанта ОСОБА_6 від 23.09.2025р.; рапортом інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_4 (тип Б) майстер-сержанта ОСОБА_3 від 23.09.2025р.; копією паспорта громадянина Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 16.08.2025 року на установчі дані ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 27.10.2017 року, органом 8079 на установчі дані  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ; іншими документами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення.
Так, в провину громадянці ОСОБА_2  ставиться порушення, зокрема, спроба перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів, що мало місце, тобто вчинено - 23.09.2025р.
У ч.2 ст.38 КУпАП зазначено, - якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій шостій цієї статті.
Правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП, яке поставлене у вину ОСОБА_2  не є триваючим.
Як вбачається із матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №009699Е від 23.09.2025 року - факт вчинення даного правопорушення був виявлений саме 23.09.2025р., про що наведено вище.
Дану справу призначено до розгляду у строки, передбачені ст. 277 КУпАП, однак неодноразово мало місце відкладення її розгляду з передбачених законом підстав. Зокрема, причинами відкладення були: неявка у судові засідання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та відсутності у суді відомостей про отримання судової повістки про виклик до суду; неявки в судове засідання особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення (тимчасова непрацездатість); розгляду клопотань захисника про виклик працівників прикордонної служби в судове засідання; відкладенням судового засідання через неможливість проведення такого в режимі відеоконфереції, у зв`язку з відсутністю електропостачання в суді та ін.
На час розгляду даної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2  в суді закінчились строки накладення адміністративного стягнення за порушення, що мало місце 23.09.2025 року.
В пункті 7 статті 247 КУпАП міститься імперативне правило, згідно із яким провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.
Вказівка законодавця у п.7 ст.247 КУпАП« на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст.38 КУпАП. Разом з тим сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст.38 КУпАП, а передбачений ст.277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.
Аналіз положень ст.38 та п.7 ст.247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.
Згідно з ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: - про накладення адміністративного стягнення; - про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; - про закриття справи.
Беручи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2  за ч.1 ст.204-1 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.
Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, суд не вбачає підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_2 . 
Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, 38, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП відносно  ОСОБА_2 закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Повний текст постанови складено 13.01.2026 року.

Суддя Ю.В. Кічак