Коростишівський районний суд Житомирської області 

Справа № 935/2746/24
Провадження № 1-кп/935/107/26
ВИРОК
Іменем України

29 січня 2026 року       м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі 

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Коростишів за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника малолітньої потерпілої ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,  
обвинувальний акт у кримінальному провадженні №120240604100000472 від 10.07.2024 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Студениця Житомирського р-ну Житомирської області, з середньою спеціальною освітою, який не працює, має на утриманні малолітню дитину - дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не є особою з обмеженими можливостями, не є депутатом, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

установив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 09.07.2024 близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, вчинив конфлікт з співмешканкою ОСОБА_11 , під час якого у нього виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_11 , у цей же день час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, підійшов до потерпілої та, зі значною силою прикладання, умисно наніс не менше 10 ударів руками та ногами в область голови і тулуба ОСОБА_11 , після чого припинив свої протиправні дії.
Внаслідок нанесених ОСОБА_7 ударів ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців тулуба, садна на фоні одного з вказаних синців, перелом груднини, перелом 2,3,4,5,6 ребер справа по біля грудинній лінії прямого характеру, зліва: перелом 3-го ребра по середньо-ключичній лінії, 4,5,6,7 по передньо-підпахвинній лінії та 9,10,11 по біля хребтовій лінії прямого характеру, перелом 6,7,8 ребер по середньо підпахвинній лінії, непрямого характеру, з крововиливами в м`які тканини навколо переломів та в переднє середостіння зліва, з ушкодженням плеври та тканини легень з лівобічним гемотораксом (кров в плевральній порожнині - до ПООмл, пневмотораксом (повітря в плевральній порожнині та підшкірна емфізема), розрив правої долі печінки з гемотораксом (кров в черевній порожнині - до 200мл), крововилив в клітковину в ділянці правої нирки та наднирника.
Смерть ОСОБА_11 настала від тупої травми тулуба - переломів грудини, ребер з ушкодженням лівої легені, печінки, що ускладнились плевропульмональним шоком.
Дії ОСОБА_7 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто вбивство, ОСОБА_11 . 
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав та показав, що потерпіла ОСОБА_11 була його співмешканкою, з якою мають спільну дитину ОСОБА_12 , 2016 р.н. ОСОБА_11 поїхала з дому на ринок у 20 числах червня 2024 року і з того часу йому не відомо де вона перебувала. Потерпіла повернулась до дому, де він був разом з дочкою, 09 липня 2024 року, ввечері та просила у нього пробачення, говорила, що такого більше не повториться. Вона була подряпана та у стані алкогольного сп`яніння. Де вона отримала ці подряпини не знає. За час спільного проживання потерпіла постійно вживала алкоголь, просила вибачення, адже він ставився негативно до її зловживання горілкою, лише кричав на дружину, але не бив. Він пустив потерпілу додому та вона лягла спати, а сам вийшов на вулицю покурити. Будь-яких хрипів від дружини не чув. Коли повернувся додому через 5 хвилин, то виявив на ліжку мертву дружину, вона вже була холодною. Дочка у цей час спала у сусідній кімнаті. Швидку допомогу викликав від батька, до якого побіг, коли виявив мертву дружину. Перед цим намагався надати ОСОБА_13 першу медичну допомогу: штучне дихання, обливав водою, яку просив принести дочку. За фахом - ветеринар. Стверджує, що не завдавав ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, в його присутності остання не падала та крові на її обличчі не було.
Захисник ОСОБА_9 у своїй промові зазначив, що стороною обвинувачення не доведено безумовно вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 КК України, просить суд перекваліфікувати дії обвинуваченого на ст.121 КК України. Промова захисника у судових дебатах, разом із обґрунтуванням своєї позиції надана захисником ОСОБА_9 у письмовому вигляді , оголошено у судовому засіданні та долучено до матеріалів провадження.  
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що потерпіла ОСОБА_11 була її рідною сестрою, яка проживала разом з обвинуваченим у цивільному шлюбі, мають спільну дочку. Сестра розповідала їй, що обвинувачений її бив, бачила на ній синці. Вона скаржилась, що обвинувачений забирав телефон, щоб вона не могла спілкуватись з родичами, говорила, що в обвинуваченого були приступи агресії. Сестра зловживала спиртними напоями близько 10 років, могла уходити з дому. Племінниця ОСОБА_15 не жалілась на батьків. Сестра приїжджала до неї за тиждень до подій, іноді і вони приїжджали до неї у гості, вони були у дружніх відносинах. Потерпіла була спокійною людиною, агресії не проявляла. Зі слів сестри обвинувачений не вживав алкоголь, але курив «траву». Зі слів племінниці, у день коли померла сестра, обвинувачений бив останню, обливав її водою, а вона допомагала мамі зайти до будинку. Вихованням неповнолітньої племінниці займалась бабуся. 
Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_16 показала, що батько обвинуваченого повідомив їй про смерть дочки ОСОБА_17 . У червні 2024 року не могла додзвонитись до дочки, а тому подзвонила онуці, але почула, як кричить обвинувачений, після чого вона кинула трубку. Дочка втікала з дому, оскільки з боку обвинуваченого був постійний контроль. Конфлікти між дочкою та обвинуваченим були, оскільки ОСОБА_17 втікала з дому, але потім поверталась сама. Обвинувачений бив дочку: у неї були побиті ребра, голова, синці на тілі були. Спочатку бив, а потім возив до лікарні, такі між ними були стосунки. Від алкоголізму ОСОБА_17 не лікувалась. Зі слів онуки знає, що до смерті ОСОБА_17 не було вдома кілька днів. 
Допитана у судовому засіданні, з дотриманням вимог чинного законодавства, неповнолітня ОСОБА_12 показала, що навчається у 3 класі, проживає разом з бабусею з літа (2024 року), оскільки не має мами. До цього проживала разом з батьками. Вона спала, але прокинулась від криків та вийшла на вулицю побачила, як тато бив маму. До цього мами не було 5 днів: вона втекла, а тато неї шукав. Тато піклувався про неї , готував їжу, говорив, що коли мама повернеться додому, він її вб`є. Вона спілкувалась з мамою телефоном. У день коли померла мама, батькові хтось зателефонував, після чого він пішов шукати маму. Вона хвилювалась за маму. Вона знаходилась у своїй кімнаті, коли почула, що прийшла мама та крикнула. Вона відкрила вікно та сказала батькові, щоб не чіпав маму, а він відповів, щоб вона закрила вікно та не дивилась. Після цього побачила маму на кухні, у неї з носа йшла кров, а батько обливав її водою. Мама просила: «Донечка спаси мене, щоб він мене не вбив.» Батько бив маму ременем, кулаком по спині, ногами по ногам та спині. Вона просила батька зупинитись, казала, щоб він не бив маму. Коли батько бив маму, вона лежала на подвір`ї, після чого батько заніс її у хату на ліжко, бо так попросила мама. Мама просила її принести води і вона принесла. Після цього батько бив маму по голові, а вона пішла до своєї кімнати. Потім батько сказав, щоб вона йому допомогла. Він роздягнув маму та накрив її ковдрою. Мама була побита: на щоці була кров, синці та подряпині на тулубі. Коли батько вийшов на вулицю, вона побачила, що мама не дихає. Батько робив їй штучне дихання. Після цього батько позвав діда ОСОБА_18 , поліцію та Швидку допомогу. Батьки багато разів сварились між собою, батько ображав маму, чи бив він її раніше не бачила, але мама розповідала їй, що батько її б`є. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що з обвинуваченим знайомий, проживають в одному селі. Потерпіла проживала разом з обвинуваченим, вони мали дочку. Одного разу потерпіла приходила до нього разом з дочкою, коли пішла з дому. Останній раз бачив потерпілу у 2024 році, коли прийшов до сусіда ОСОБА_20 . Там був також присутній ОСОБА_21 , прізвища не знає, і вони усі втрьох вживали алкоголь. Потерпіла розповідала йому, що чоловік б`є її, коли вона приходить додому п`яна. Вважає, що потерпіла та обвинувачений жили добре. Про смерть ОСОБА_17 дізнався від поліції. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показав, що є сусідом родини обвинуваченого. У літку 2024, місяця не пам`ятає, чув крики потерпілої, яка просила її не вбивати. Близько 18 години того дня прийшов до сусіда ОСОБА_23 і там була присутня потерпіла, вони всі разом вживали спиртні напої. Потерпіла будь-яких тілесних ушкоджень не мала. Потерпіла розповідала, що була у друзів у Житомирі, чоловік її б`є і нікуди не відпускає. Потім він пішов додому, а коли повернувся, то потерпілої вже не було. Вдома був 5-10 хвилин. Коли повертався до будинку сусіда ОСОБА_24 , то чув крики зі сторони будинку обвинуваченого : кричала ОСОБА_17 , просила «не бий мене по обличчю», а потім просто крик протягом хвилин 15, з території будинку обвинуваченого ніхто не виходив. З будинку ОСОБА_23 криків чути не було. Йому відомо, що ОСОБА_17 померла від тілесних ушкоджень. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показав, що з потерпілою його познайомив сусід на ім`я ОСОБА_26 , який попросив, щоб ОСОБА_17 переночувала у нього, так як у неї сварки з чоловіком. Потерпіла проживала у нього протягом трьох днів, разом вживали алкогольні напої, вона розповідала, що чоловік її б`є і тому вона ховалась від нього і уходила з дома. Вона була у нього разом з дочкою. Останній раз бачив потерпілу у кінці червня чи у липні 2024 року, про її смерть дізнався від сусіда. З обвинуваченим ніколи не спілкувався. На весні 2024 потерпіла зателефонувала до нього і попросила забрати її від сусідки , коли він приїхав, у той же час приїхав її чоловік і почав з нею сваритись, а потім бити. Він хапав її за волосся, бив руками та ногами по різних частинах тіла, а ОСОБА_17 кричала, що він її вб`є.
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_27 показав, що висновок експертизи №651, наявний у матеріалах справи, зроблений ним. Тілесні ушкодження, наявні у потерпілої, які зазначені у підсумку у п. «Б» утворились при падінні, однак ті, які зазначені у п. «Д» не могли утворитись від падіння. Плевропульманальний шок - це неможливість дихати, оскільки пошкоджено легені. Він може розвинутись до години з моменту спричинення тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження утворились до години до моменту смерті. Потерпілій було б тяжко ходити при плевропульманальному шоці . 
Від допиту свідків обвинувачення ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 прокурор відмовився у судовому засіданні і його відмова прийнята судом
Судом досліджені у судовому засіданні , відповідності до положень ст.358 КПК України, письмові докази, надані стороною обвинувачення, а саме : 
-протокол огляду місця події від 10.07.2024 з фототаблицею, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_1 виявлено труп ОСОБА_11 із слідами тілесних ушкоджень;
-висновок експерта №651 від 10.07.2024, відповідно до якого синець правого стегна, синець в проекції правої клубової кістки, Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, що не залишили специфічних та видових ознак, по яким можливо було б ідентифікувати предмет, в термін не менше декількох діб до моменту настання смерті, не менше двох контактів мають ознаки легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться. Б. Синці та садна в проекції правого колінного суглобу, синці та садна по задній поверхні обох ліктьових ділянок,. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, не виключено при падінні на такі, як самовільному, так і після придачі тілу кінетичної енергії, утворились в термін, обчислюваний десятками хвилин, можливо години до моменту настання смерті, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться. В. Синці лівого передпліччя, синці лівого плеча, множинні синці та садна обличчя, синець волосистої частини голови, крововилив в м`які тканини голови утворились від не однократної дії тупих твердих предметів, якими могли бути рука, зжата в кулак, нога, взута в тверде взуття і т.п. (при цьому 4-ри синці лівого плеча могли утворитись від пальців рук при здавлюванні), встановити точну кількість нанесених ударів не можливо, не менше одного десятка, утворились в термін, обчислюваний десятками хвилин, можливо години до моменту настання смерті, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться, синці передпліччя могли утворитись як самостійно при ударі в дану ділянку, так і при захисному механізмі (прикриття рукою при отриманих ударах в ділянку тулуба, голови). Г. Тілесні ушкодження в ділянці шиї у вигляді саден, перелому під`язикової кістки в місці з`єднання лівого великого ріжка з тілом та крововиливом в м`які тканини навколо перелому утворились від удару в ділянку шиї на відстані від місця перелому, встановити ступінь тяжкості неможливо в зв`язку з відсутністю клінічних проявів, даного пошкодження, утворились в термін, обчислюваний десятками хвилин, можливо години до моменту настання смерті, в прямому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться. Д. Тілесні ушкодження у вигляді синців - тулуба (грудної клітки, поперекової ділянки, живота, 10), садна на фоні одного з вказаних синців, перелом груднини, перелом 2,3,4,5,6 ребер справа по біля грудинній лінії прямого характеру, зліва: перелом 3-го ребра по середньо-ключичній лінії, 4,5,6,7 по передньопідпахвинній лінії та 9,10,11 по біляхребтовій лінії прямого характеру, перелом 6,7,8ребер по середньо підпахвинній лінії, непрямого характеру, з крововиливами в м`які тканини навколо переломів та в переднє середостіння, зліва ушкодженням плеври та тканини легень з лівобічним гемотораксом (кров в плевральній порожнині - до 100мл, пневмотораксом (повітря в плевральній порожнині та підшкірна емфізема), розрив правої долі печінки з гемотораксом(кров в черевній порожнині - до 200мл), крововилив в клітковину в ділянці правої нирки та наднирника. Дані тілесні ушкодження по механізму свого утворення складають тупу травму тулуба, утворились від неодноразової дії (не менше 10-ти контактів) тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, з достатньою силою прикладання, якими могли бути рука, зжата в кулак, нога взута в тверде взуття і т.п., мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що супроводжувались загрозливими для життя явищами, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, утворились в термін, обчислюваний десятками хвилин, можливо години до моменту настання смерті. Смерть ОСОБА_11 настала від тупої травми тулуба - переломів груднини, ребер з ушкодженням лівої легені, печінки, що ускладнились плевропульмональним шоком. Враховуючи ступінь розвитку трупних змін, слід рахувати, що смерть її могла настати в термін до півдоби до початку проведення експертизи трупа в морзі. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлено етиловий спирт у концентрації 1,78 проміле, що при житті на час настання смерті відповідало б середньому ступеню алкогольного сп`яніння. - При житті ОСОБА_11 страждала на захворювання кардіоміопатія, жировий гепатоз, дані захворювання в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться. В момент нанесення тілесних ушкоджень нападник та потерпіла могли знаходитись в будь-якому положенні, при якому ділянки ушкоджень доступні для їх нанесення, при цьому їх взаєморозташування змінювалось в процесі отримання тілесних ушкоджень про що свідчать тілесні ушкодження як на передній, так і задній та бокових поверхнях тіла). Встановити порядок нанесення тілесних ушкоджень не можливо (окрім синців правого стегна та в проекції правої клубової кістки, які утворились раніше на декілька днів). Після отримання тілесних ушкоджень потерпіла могла виконувати самостійні дії на короткому проміжку часу, на період якого діяли компенсаторні сили організму. Кров із трупа кров відноситься до групи в з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО.
-протокол огляду трупа від 10.07.2024, відповідно до якого труп ОСОБА_11 доставлено до моргу, під час огляду якого виявлено тілесні ушкодження у вигляді численних синців та саден по всьому тулубу та на обличчі;
-протокол огляду місця події від 10.07.2024, яким є відкрита ділянка місцевості у с.Студениця Житомирського р-ну, під час якого слідів РБК чи інших біологічних речовин будь-якого одягу, ганчірок, слідів взуття не виявлено;
-повідомлення КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» ЖОР №4034 від 11.07.2024 ОСОБА_7 перебуває на стаціонарному лікуванні з 21.11.2015 по 24.11.2015 з приводу гострого поліморфного психотичного розладу;
-висновок судово-психіатричного експерта від 13.08.2024 №153-2024, відповідно до якого ОСОБА_7 під час інкримінованого йому діяння виявляв клінічні ознаки емоційно-нестійкого розладу особистості, стан компенсації (F60.3 МКХ-10); у момент скоєння злочину міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_7 виявляє клінічні ознаки емоційно-нестійкого розладу особистості, стан компенсації (F60.3 МКХ-10); не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. 
Відповідно до положень ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження 
Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.
Правова позиція Європейського суду з прав людини щодо цього відображена, зокрема, у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.
Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов такого висновку.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 категорично не визнав своє вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, показав, що жодних тілесних ушкоджень потерпілій не спричиняв, звідки вони утворились і коли не знає, крові на обличчі потерпілої не бачив , у його присутності вона не падала. 
Однак, відповідно до висновку експерта №651 від 10.07.2024, смерть ОСОБА_11 настала від тупої травми тулуба - переломів груднини, ребер з ушкодженням лівої легені, печінки, що ускладнились плевропульмональним шоком. 
Експерт ОСОБА_27 у судовому засіданні показав, що тілесні ушкодження, зазначені у п. «Д» експертного висновку (синці тулуба (грудної клітки, поперекової ділянки, живота, 10), садна на фоні одного з вказаних синців, перелом груднини, перелом 2,3,4,5,6 ребер справа по біля грудинній лінії прямого характеру, зліва: перелом 3-го ребра по середньо-ключичній лінії, 4,5,6,7 по передньопідпахвинній лінії та 9,10,11 по біляхребтовій лінії прямого характеру, перелом 6,7,8ребер по середньо підпахвинній лінії, непрямого характеру, з крововиливами в м`які тканини навколо переломів та в переднє середостіння, зліва ушкодженням плеври та тканини легень з лівобічним гемотораксом (кров в плевральній порожнині - до 100мл, пневмотораксом (повітря в плевральній порожнині та підшкірна емфізема), розрив правої долі печінки з гемотораксом(кров в черевній порожнині - до 200мл), крововилив в клітковину в ділянці правої нирки та наднирника) не могли утворитись від падіння. 
Відповідно до висновку експерта №651 від 10.07.2024 зазначені тілесні ушкодження утворились від неодноразової дії (не менше 10-ти контактів) тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, з достатньою силою прикладання, якими могли бути рука, зжата в кулак, нога взута в тверде взуття і т.п., мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що супроводжувались загрозливими для життя явищами, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, утворились в термін, обчислюваний десятками хвилин, можливо години до моменту настання смерті.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 показали, що потерпіла неодноразово розповідала про те, що чоловік, тобто обвинувачений ОСОБА_7 , б`є її. Свідок ОСОБА_25 пригадав випадок, який стався на весні 2024 року, коли він бачив, як ОСОБА_7 під час конфлікту з ОСОБА_11 , бив останню: хапав за волосся, бив руками та ногами по різних частинах тіла, а ОСОБА_11 кричала, що він її вб`є. Свідок ОСОБА_22 показав, що у літку 2025 року чув, як ОСОБА_11 , перебуваючи на території будинку, де вона проживала разом з обвинуваченим та їх дитиною, кричала: «не бий мене по обличчю», а потім просто кричала про протягом хвилин 15. 
Такі показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_19 цілком узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_4 та законного представника ОСОБА_16 , які є рідною сестрою та матір`ю загиблої потерпілої ОСОБА_11 . Під час судового розгляду останні показали, що ОСОБА_13 розповідала їм про часту агресивну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно неї, коли останній бив її по голові, ребрах, обличчю. Наслідки такого побиття бачила матір потерпілої ОСОБА_16 , яка показала суду , що її дочка постійно була у синцях. 
Крім того, безпосередній свідок трагічних подій, які стались 09.07.2024, малолітня потерпіла ОСОБА_12 , яка була допитана у судовому засіданні з дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства щодо допиту малолітніх, показала, що коли її мама ОСОБА_11 повернулась додому після 5 днів відсутності, її батько - обвинувачений ОСОБА_7 побив маму.   На її умовляння залишити маму батько сказав, щоб вона закрила вікно та не дивилась. Однак, вона чула , як мама кричала, та бачила, як батько її бив ременем та кулаком та ногами по спині, ногах. Вже лежачу, батько заніс маму у будинок і вона побачила, як у мами з носа йде кров. Батько обливав її водою, а коли поклав на ліжко, то вдарив по голові. Мама просила її допомогти їй .
Оцінюючи показання малолітньої потерпілої ОСОБА_12 з приводу обставин справи, з врахуванням її віку, суд визнає їх цілком логічними, послідовними та переконливими. При цьому суд звертає увагу, що у відповідь на конкретне запитання малолітня ОСОБА_12 зазначила, що не бачила раніше, щоб батько бив матір.
Отже, показання потерпілих, законного представника та свідків достатньо переконливі, чіткі, узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим, зокрема, як практикою ЄСПЛ, зокрема, п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України», так і нормам національного законодавства.
Тому сам факт завдання обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень , що призвели до її смерті суд вважає доведеним. 
Разом з тим, органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Суд не погоджується з такою кваліфікацією дій обвинуваченого з огляду на таке. 
Під час судового розгляду, за клопотанням сторони захисту, ухвалою суду від 20.08.2025 було призначено комісійну судово-медичну експертизу. 
Як убачається з висновку комісійної судово-медичної експертизи №122 від 28.08.2025, зберегти життя ОСОБА_11 можливо було б за умови своєчасного приїзду швидкої медичної допомоги та госпіталізації потерпілої у профільне відділення. 
Такий висновок комісійної судово-медичної експертизи цілком узгоджується з показаннями експерта ОСОБА_37 , який у судовому засіданні підтвердив висновки зроблені ним в експертному висновку №651 від 10.07.2024, про те, що тілесні ушкодження, виявлені в ОСОБА_11 , зазначені у п.«Д» висновку (зокрема, перелом груднини, перелом ребер, ушкодження плеври та тканини легень з лівобічним гемотораксом, розрив правої долі печінки з гемотораксом, крововилив в клітковину в ділянці правої нирки та наднирника), не могли утворитись від падіння потерпілої, але від неодноразової дії (не менше 10-ти контактів) тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, з достатньою силою прикладання, якими могли бути рука, зжата в кулак, нога взута в тверде взуття і т.п. Такі тілесні ушкодження утворились в термін десятки хвилин, можливо година, до моменту настання смерті потерпілої та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин.
Кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своїм правовим змістом кваліфікація діяння завжди обумовлена необхідністю доказування за допомогою кримінальних процесуальних і криміналістичних засобів двох обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу.
Правильна кваліфікація забезпечує реалізацію конституційного принципу законності у кримінальному судочинстві (ст. 129 Конституції України), гарантує охорону й здійснення прав і свобод людини і громадянина, виступає необхідною умовою призначення справедливого покарання.
При цьому, суд повинен керуватися принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».
Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак, не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Так, ч. 1 ст. 115 КК передбачає кримінальну відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. У свою чергу ч.2 ст.121 КК передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
У своїй постанові від 25.03.2021, ухваленій у справі №428/11944/19, Верховний Суд зазначив, що умисне вбивство відрізняється від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, і визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.
Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.
Прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК).
Також ВС відзначив, що питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.
При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.
У судовому засіданні встановлено, що після побиття потерпілої ОСОБА_11 обвинувачений ОСОБА_7 заніс її до будинку, поклав на ліжко, роздягнув та накрив ковдрою. При цьому покликав дочку - малолітню ОСОБА_12 , щоб вона йому допомогла. З часом, коли зрозумів, що ОСОБА_14 не проявляє ознак життя (не дихає) намагався привести її до тями, робив штучне дихання, після чого викликав Швидку допомогу. Крім того, відповідно до висновків експертів потерпіла після отримання тілесних ушкоджень до моменту смерті була жива до години. 
Зазначене дає суду підстави вважати, що обвинувачений не мав умислу на вбивство своєї співмешканки ОСОБА_14 , але на заподіяння тілесних ушкоджень, що, виходячи з обставин справи, охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України 
У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України. Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Обгрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів. 
Згідно зі ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до статтей 91, 92 КПК України, обов`язок доказування винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення покладається на прокурора.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, висловлену у п.60 Рішенні у справі «Коробов проти України», яке набуло статусу остаточного, Європейський суд з прав людини в черговий раз звернув увагу на те, що «при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». 
Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків, вимог ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а тому суд обґрунтовано дійшов висновку про недотримання стороною обвинувачення стандарту підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України
Приписами статті 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Отже, при наявності іншого складу кримінального правопорушення, на підставі ст.337 КПК України, суд має право вийти за межі пред`явленого обвинувачення та перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження , що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_11 за обставин, встановлених під час судового розгляду, а саме: 
09.07.2024 близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, вчинив конфлікт з співмешканкою ОСОБА_11 , під час якого у нього виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , у цей же день час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, підійшов до потерпілої та, зі значною силою прикладання, умисно наніс не менше 10 ударів руками та ногами в область голови і тулуба ОСОБА_11 , після чого припинив свої протиправні дії.
Внаслідок нанесених ОСОБА_7 ударів ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців тулуба, садна на фоні одного з вказаних синців, перелом груднини, перелом 2,3,4,5,6 ребер справа по біля грудинній лінії прямого характеру, зліва: перелом 3-го ребра по середньо-ключичній лінії, 4,5,6,7 по передньо-підпахвинній лінії та 9,10,11 по біля хребтовій лінії прямого характеру, перелом 6,7,8 ребер по середньо підпахвинній лінії, непрямого характеру, з крововиливами в м`які тканини навколо переломів та в переднє середостіння зліва, з ушкодженням плеври та тканини легень з лівобічним гемотораксом (кров в плевральній порожнині - до ПООмл, пневмотораксом (повітря в плевральній порожнині та підшкірна емфізема), розрив правої долі печінки з гемотораксом (кров в черевній порожнині - до 200мл), крововилив в клітковину в ділянці правої нирки та наднирника.
Смерть ОСОБА_11 настала від тупої травми тулуба - переломів грудини, ребер з ушкодженням лівої легені, печінки, що ускладнились плевропульмональним шоком.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання та особу обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_7 неодружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, на обліку з приводу наркологічного та психоневрологічного захворювання не перебуває, характеризується за місцем проживання посередньо. 
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого невстановлено.
Обставина, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує обставини справи, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого ним злочину та його наслідків, вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого, попередження здійснення нових злочинів та досягнення інших цілей покарання, неможливо без ізоляції від суспільства, а тому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.121 КК України.
З метою досягнення дієвості кримінального провадження, здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого та забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою строком на 60 днів, або до моменту набрання вироком законної сили, в межах зазначеного строку.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту затримання - 10.07.2024 , у розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Під час судового розгляду потерпілою ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов, відповідно до якого просить стягнути з обвинуваченого завдану їй моральну шкоду, яку оцінює в 1 000 000 грн. В обґрунтування цивільного позову потерпіла зазначила, що зазнала тяжких моральних страждань у зв`язку з втратою сестри, зокрема, пригнічений стан, душевний біль, туга, тривога, погіршення сну, дратівливість, що призвело до порушення стосунків з рідними. 
Крім того, під час судового розгляду в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_12 також було заявлено цивільний позов, відповідно до якого її представник просить стягнути з обвинуваченого завдану малолітній потерпілій моральну шкоду, яку оцінює в 1 000 000 грн. В обґрунтування цивільного позову зазначає, що малолітня ОСОБА_12 зазнала тяжких моральних страждань, була позбавлена звичайного ритму життя. Після смерті матері вона перебуває у пригніченому стані, відчуває душевний біль та тугу, тривогу, порушення сну, перебувала у депресивному стані внаслідок пережитого стресу і відновити попередній стан неможливо. 
Питання заявлених цивільних позовів суд вирішує відповідно до вимог ст.128, 129 КПК України.
Згідно ч.5 ст.128 КК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.
За змістом ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, суд вважає, що потерпіла ОСОБА_4 та малолітня потерпіла ОСОБА_12 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки злочинними діями обвинуваченого їм було завдано тяжких душевних страждань, у зв`язку з втратою сестри та матері.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З урахуванням зазначеного, цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 500 000грн., яка буде співмірною, справедливою і розумною.
Цивільний позов, поданий в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_12 , підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 500 000 грн., яка буде співмірною, справедливою і розумною.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.100,174,337, 368-371, 374 , суд

ухвалив:

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді 10 (десять) років позбавлення волі .
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів, тобто до 29.03.2026 або до моменту набрання вироком законної сили, в межах зазначеного строку. 
Строк покарання ОСОБА_7  обчислювати з 10.07.2024, зарахувавши в строк відбування покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. завданої моральної шкоди.
В решті позовних вимог відмовити. 
Цивільний позов, поданий в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_12 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь малолітньої ОСОБА_10 500 000 (п`ятсот тисяч) грн. завданої моральної шкоди.
В решті позовних вимог відмовити. 
Арешт накладений на труси жіночі, лосіни, футболку біло чорну, штани джинсові, ліфчик, пару черевик, штани сірого кольору, сорочку синього кольору, пару шкарпеток чорного кольору, ремінь, куртку, мобільний телефон Galaxy A02, мобільний телефон TECNO POP PRO - скасувати.
Речові докази: труси жіночі, лосіни, футболку біло чорну, штани джинсові, ліфчик, зрізи, змиви, тампон - знищити.
Речові докази: пару черевик, штани сірого кольору, сорочку синього кольору, пару шкарпеток чорного кольору, ремінь, куртку, мобільний телефон Galaxy A02, мобільний телефон TECNO POP PRO - повернути власнику. 
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1