ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2026 Справа № 914/3140/25 
Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П., розглянувши матеріали справи
за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», місто Київ, Київська область
до відповідача Військової частини НОМЕР_1 
про відшкодування суми страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн.

Без виклику представників сторін.

ПРОЦЕС.
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування суми страхового відшкодування у розмірі 130 000,00 грн.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.10.2025, справу №914/3140/25 передано на розгляд судді Гоменюк З.П.
Ухвалою суду від 13.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи, надано сторонам строк для подання відзиву та відповіді на відзив.
07.11.2025 від відповідача поступив відзив на позовну заяву.
Станом на 02.02.2026 від сторін інших заяв та клопотань, крім раніше поданих, не поступало.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом і від них не надходило жодних заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотань про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін, дослідивши наявні у справі докази та викладені в позовній заяві пояснення, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.
ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.
Аргументи позивача.
Як вбачається з позовної заяви, позивачем було застраховано цивільно-правову відповідальність наземного транспортного засобу громадянина ОСОБА_1 , яким було застраховано майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н. НОМЕР_2 .
Внаслідок ДТП з автомобілем MAZDA ВТ50, д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , яке мало місце 22.08.2024, застрахованому автомобілю було завдано шкоду, що згідно ремонтної калькуляції становила 194 395,58 грн. Винуватцем ДТП було визнано водія MAZDA ВТ50, д.н. НОМЕР_3 . 
Оскільки, сума страхового відшкодування, згідно договору становила 130 000,00 грн., то позивачем було виплачено своєму страхувальнику ОСОБА_1 130 000,00 грн. на підставі платіжної інструкції № 51981 від 03.09.2024. 
Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія MAZDA ВТ50, д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_2 не була застрахована, а останній, відповідно до постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 у трудових відносинах, то позивач звертається до господарського суду в порядку ст. 1166, 1187 ЦК України про стягнення з відповідача, як роботодавця винуватої особи, 130 000,00 грн. в порядку регресу.

Аргументи відповідача.
Відповідач у відзиві звертав увагу на положення пункту 12.2.11 Полісу добровільного страхування наземного транспорту, крім залізничного, за програмою «міні-каско», укладеного між позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та страхувальником ОСОБА_1 , який визначає обставини, за яких збитки не підлягають відшкодуванню, зокрема, даний пункт встановлює вичерпний перелік подій, що виключають страхове покриття, серед яких пункт 12.2.11.1 передбачає збитки, що виникли внаслідок або під час воєнних дій, військових заходів будь-якого роду, використання зброї, військової техніки та знарядь війни, дій військових сил та або спеціальних формувань будь-якої держави, будь-якого роду недержавних
збройних сил або збройних формувань, дій бойовиків, збройних угрупувань, їх окремих учасників незалежно від факту оголошення війни чи введення воєнного
стану.
У контексті даної справи відповідач зазначає, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 22 серпня 2024 року в місті Краматорськ Донецької області,
відбулася на території, де триває збройний конфлікт, пов`язаний з діями російських окупаційних сил, хоча безпосередньо сама дорожньо-транспортна пригода не була спричинена військовими діями, географічне розташування та специфіка регіону, де перебувають підрозділи Збройних Сил України, включаючи військову частину НОМЕР_1 , свідчать про потенційний вплив воєнних обставин на умови експлуатації транспортних засобів, відсутність чітких доказів від позивача, що дорожньо-транспортна пригода не мала жодного стосунку до воєнних заходів, створює підстави для сумніву в покритті збитків за Полісом, пункт 12.2.11.2 передбачає збитки, спричинені діями Збройних Сил України, сил спеціального призначення та або інших спеціально призначених воєнізованих формувань та підрозділів, проведенням заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, антитерористичної операції, операції Об`єднаних сил, виконання завдань національного спротиву.
У даному випадку автомобіль Mazda BT50 з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 , перебував на обліку у військовій частині НОМЕР_1 та був отриманий як благодійна гуманітарна допомога для потреб Збройних Сил України відповідно до акта приймання-передачі номер 346 від 30 березня 2023 року, ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди проходив службу в цій військовій частині, а виїзд на автомобілі був здійснений за усним наказом старшого сержанта ОСОБА_3 для заміни колеса на іншому транспортному засобі, що використовувалося для перевезення майна підрозділу, хоча безпосередньою причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення Правил дорожнього руху, сам факт використання автомобіля в межах службових обов`язків військовослужбовця, пов`язаних із забезпеченням діяльності військової частини в зоні операції Об`єднаних сил, підпадає під дію цього підпункту, службове розслідування, проведене відповідачем, не спростовує, що дії ОСОБА_2 були частиною виконання завдань національного спротиву, що виключає відповідальність страховика за виплатою відшкодування, таким чином, положення пункту 12.2.11 Полісу створюють суттєві перешкоди для визнання дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 22 серпня 2024 року, страховим випадком, оскільки обставини події мають зв`язок із діяльністю Збройних Сил України в умовах воєнного стану. А тому позивач, посилаючись на право суброгації, не врахував цих виключень, що робить виплату страхового відшкодування у розмірі 130 000 гривень необґрунтованою та такою, що не підлягає стягненню з відповідача, страховик зобов`язаний дотримуватися умов договору страхування, включаючи винятки, і не може перекладати ризик, не передбачений Полісом, на третіх осіб, відповідно, враховуючи наведені норми, позовні вимоги мають бути відхилені.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (страховиком) та ОСОБА_1 (страхувальником) було укладено Поліс добровільного страхування наземного транспорту № 21938255 від 29.12.2023 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.р.н. НОМЕР_2 .
22.08.2024 в м. Краматорськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.р.н. НОМЕР_2 та автомобіля Mazda BT50 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 .
В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження).
Згідно з Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі № 175/16193/24 від 01 листопада 2024 року, особою винною у скоєнні ДТП є ОСОБА_2 , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно умов Полісу добровільного страхування наземного транспорту № 21938255 від 29.12.2023 року страховим випадком за договором є дорожньо-транспортна пригода (ДТП) «без вини», якщо особа, винна в скоєнні ДТП, встановлена, і ця особа - не водій застрахованого авто (п. 6.1. Полісу). 
Відповідно до п. 8.1. Полісу «Знос»: страхове відшкодування за цим договором визначається без урахування зносу, окрім випадків, коли вік авто на дату настання випадку перевищує 10 років. Розмір страхового відшкодування визначається на підставі п. 8.2. «Калькуляція»: рахунок СТО, обраної страховиком, а для авто до 3 років - рахунок СТО офіційного дилера, що виконує гарантійне обслуговування авто та обране страховиком.
Згідно п. 11.3.2. полісу, за згодою страховика та відповідно до заяви страхувальника підставу для розрахунку кошторису вартості відновлення може бути змінено.
Відповідно до ремонтної калькуляції № 2390672 від 30.08.2024 року, вартість відновлювального ремонту VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.р.н. НОМЕР_2 складає 194 395,58 грн.
Відповідно до пункту 5 (страховий платіж) страхова сума складає 130000,00 грн.
Згідно п. 11.5. розмір страхового відшкодування не може перевищувати ліміту відповідальності страховика по авто на момент настання страхового випадку.
Згідно із ст. 102 Закону України «Про страхування», умов договору, ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 130000,00 грн.
Факт проведення зазначеної виплати підтверджується страховим актом № 2390672-1 від 03.09.2024 року і платіжною інструкцією № 51981 від 03.09.2024 відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ на момент ДТП щодо ТЗ Mazda BT50 д.н.з. НОМЕР_3 (він-номер НОМЕР_4 ) не було укладено жодних договорів страхування цивільно-правової відповідальності.
Згідно з постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі № 175/16193/24 від 01 листопада 2024 року, особою винною у скоєнні ДТП є ОСОБА_2 .
ПрАТ «СК «ВУСО» направило запит до Міністерства оборони України з метою з`ясування всіх обставин ДТП, що сталася 22.08.2024 р., а саме:
1) Чи належить транспортний засіб Mazda BT50, д/н НОМЕР_3 , або чи має якесь відношення до Військової частини НОМЕР_1 , якщо так, то на підставі яких документів?
2) Чи перебував водій транспортного засобу Mazda BT50, д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_2 з Військовою частиною НОМЕР_1 у трудових (службових) відносинах якщо так, то на підставі яких документів?
3) На підставі чого ОСОБА_2 керував транспортним засобом Mazda BT50, д/н НОМЕР_3 на момент ДТП 22.08.2024 року?
Згідно відповіді від Міністерства оборони України встановлено:
1). Транспортний засіб Mazda BT50 д.н.з. НОМЕР_3 перебуває на обліку у військовій частині НОМЕР_1 ;
2). На момент здійснення ДТП, громадянин ОСОБА_2 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .
ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ТОВ «Експертна компанія «ФАВОРИТ-
АССИСТАНС» для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля
VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.р.н. НОМЕР_2 . Відповідно до Дослідження
фахівця щодо можливого розміру вартості ремонту колісного транспортного № 42633 від 14.08.2025 р. вартість відновлювального ремонту КТЗ VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.р.н. НОМЕР_2 , станом на 22.08.2024 р., складає 311 218,39 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ Сврз = 195 439,20 грн. Отже, за даним страховим випадком сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь ПрАТ «СК «ВУСО» становить 130 000,00 грн.
Таким чином, позивач вважає, що після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача на відшкодування суми понесених матеріальних витрат.
Крім того, судом було встановлено з матеріалів у справи № 175/17785/24, провадження 3/175/8891/24, ОСОБА_2 , громадянин України, військовослужбовець Збройних Сил України, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що стосується керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння
Відповідно до постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2025 року, 22 серпня 2024 року о 22:10 за адресою місто Краматорськ, вулиця Тихого, керував автомобілем «Mazda BT-50» з державним номером НОМЕР_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, згідно з протоколом серії ААД номер 982555 від 22 серпня 2024 року, складеним інспектором патрульної поліції, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» у присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, що є підставою для притягнення до відповідальності за вказаною статтею, цей факт є важливим для справи номер 914/3140/25, оскільки підтверджує, що діяння ОСОБА_2 були вчинені у стані алкогольного сп`яніння, що, відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України, на думку відповідача, виключає можливість покладення солідарної відповідальності на Військову частину НОМЕР_1 , оскільки такі дії виходять за межі виконання службових обов`язків останнім.
На підставі викладеного відповідач стверджує, що оскільки діяння ОСОБА_2 не пов`язані з виконанням службових обов`язків через його стан сп`яніння, що виключає відповідальність юридичної особи за ст. 1172 Цивільного кодексу України (ЦК України). Крім того, виплата 130000 грн суперечить умовам полісу № 21938255, зокрема п. 12.2.11, який виключає покриття збитків у воєнних умовах, та п. 8.1, що вимагає врахування зносу для авто старше 10 років, а також ст. 993 ЦК України, яка обмежує суброгацію правомірною виплатою.
ПОЗИЦІЯ СУДУ.
Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
На підставі статті 993 ЦК України, статті 108 Закону України «Про страхування» Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.
Разом з тим, відповідно ст. ст. 1166, 1187 ЦК України обов`язок по відшкодуванню в повному обсязі завданої внаслідок ДТП шкоди покладається на винну особу. А так як, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент події не була забезпечена за Договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то заподіяна внаслідок ДТП шкода підлягає стягненню саме з винної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Як було встановлено судом, на момент вчинення ДТП винна особа перебувала на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та при виконанні своїх обов`язків, оскільки виконував наказ старшого сержанта ОСОБА_3 про виїзд для заміни колеса на іншому транспортному засобі.
Дані факти також встановлені за матеріалами службового розслідування, яке проводилося відповідачем для з`ясування обставин події ДТП за участю військовослужбовця.
Суд звертає увагу на положення пункту 12.2.11 Полісу добровільного страхування наземного транспорту, за програмою «міні-каско», укладеного між позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та страхувальником ОСОБА_1 , який визначає обставини, за яких збитки не підлягають відшкодуванню, зокрема, даний пункт встановлює вичерпний перелік подій, що виключають страхове покриття, серед яких пункт 12.2.11.1 передбачає збитки, що виникли внаслідок або під час воєнних дій, військових заходів будь-якого роду, використання зброї, військової техніки та знарядь війни, дій військових сил та або спеціальних формувань будь-якої держави, будь-якого роду недержавних збройних сил або збройних формувань, дій бойовиків, збройних угрупувань, їх окремих учасників незалежно від факту оголошення війни чи введення воєнного стану.
Таким чином, у контексті даної справи суд погоджується з твердженням відповідача, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 22 серпня 2024 року в місті Краматорськ Донецької області, відбулася на території, де триває збройний конфлікт, пов`язаний з діями російських окупаційних сил, хоча безпосередньо сама дорожньо-транспортна пригода не була спричинена військовими діями, географічне розташування та специфіка регіону, де перебувають підрозділи Збройних Сил України, включаючи військову частину НОМЕР_1 , свідчать про потенційний вплив воєнних обставин на умови експлуатації транспортних засобів, відсутність чітких доказів від позивача, що дорожньо-транспортна пригода не мала жодного стосунку до воєнних заходів, створює підстави для сумніву в покритті збитків за Полісом, пункт 12.2.11.2 передбачає збитки, спричинені діями Збройних Сил України, сил спеціального призначення та або інших спеціально призначених воєнізованих формувань та підрозділів, проведенням заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, антитерористичної операції, операції Об`єднаних сил, виконання завдань національного спротиву.
У даному випадку автомобіль Mazda BT50 з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 , перебував на обліку у військовій частині НОМЕР_1 та був отриманий як благодійна гуманітарна допомога для потреб Збройних Сил України відповідно до акта приймання-передачі номер 346 від 30 березня 2023 року, ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди проходив службу в цій військовій частині, а виїзд на автомобілі був здійснений за усним наказом старшого сержанта ОСОБА_3 для заміни колеса на іншому транспортному засобі, що використовувалося для перевезення майна підрозділу. Хоча безпосередньою причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення Правил дорожнього руху, сам факт використання автомобіля в межах службових обов`язків військовослужбовця, пов`язаних із забезпеченням діяльності військової частини в зоні операції Об`єднаних сил, на думку суду, підпадає під дію цього підпункту, службове розслідування, проведене відповідачем, не спростовує, що дії ОСОБА_2 були частиною виконання завдань національного спротиву, що виключає відповідальність страховика за виплатою відшкодування. 
Суд також, надаючи оцінку встановленим фактам щодо притягнення військовослужбовця ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КуПАП, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, зазначає, що сама по собі дана обставина не свідчить, що винуватець ДТП не перебував при виконанні своїх службових обов`язків, так як було встановлено вище, останній виконував військовий наказ. А сам стан сп`яніння призвів до покладення на військовослужбовця адміністративної відповідальності та дисциплінарної відповідальності за наслідком проведеного щодо нього службового розслідування.
З огляду на наведене, беручи до уваги обставини справи та встановлені судом факти, суд дійшов випадку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в порядку суброгації.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Як передбачено п. 2 ч. 5 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.
У відповідності до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач за звернення до Господарського суду Львівської області із позовною заявою, сформованою за допомогою системи «Електронний суд» сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією, тобто із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 
З огляду на те, що судом було відмовлено у задоволені позовних вимог у повному обсязі, судовий збір залишається за позивачем.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 20, 73,74, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:
1. У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 02.02.2026.

Суддя Гоменюк З.П.