ПОСТАНОВА 
Іменем України

15 січня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 1107/2622/12
провадження № 22-ц/4809/237/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Чельник О. І.,
секретар судового засідання Діманова Н. І.,
учасники справи:
заявник – Бобринецький відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,
боржник – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2025 року у складі головуючого судді Замші О. В.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст подання та ухвали суду першої інстанції.
У вересні 2025 року начальник Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області із поданням, в якому просив тимчасово, до погашення заборгованості за виконавчим провадженням №44909053 з виконання виконавчого листа №2/1107/835/12 від 27 вересня 2012 року, виданого Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДП «Одеська залізниця» коштів, завданих злочином, у розмірі 162715 грн, обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , закордонний паспорт НОМЕР_2 , громадянина України, місце проживання згідно виконавчих документів: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа.
Подання обґрунтоване тим, що у Бобринецькому відділі державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 44909053 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1107/835/12 від 27 вересня 2012 року, виданого Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДП «Одеська залізниця» збитків, завданих злочином в розмірі 162715 грн.
Відрахування боргу здійснювалося щомісячно з пенсії боржника до квітня 2022 року. Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, який набрав чинності 26 березня 2022 року, розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 № 1404-VIII припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).
Згідно отриманих відповідей на запити державного виконавця, майно та кошти, на які можливо звернути стягнення, у боржника не виявлено.
Відповідно до інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області (наданої Кропивницькій окружній прокуратурі Кіровоградської області), за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , зареєстровані транспортні засоби, на які накладено заборону відчуження до відкриття виконавчого провадження.
Згідно інформації, отриманої з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, боржник ОСОБА_2 , 31 липня 2012 року згідно актового запису про зміну імені №7 змінив прізвище на « ОСОБА_3 ».
12 червня 2025 року державним виконавцем винесено постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних боржника, а саме, змінено прізвище боржника з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 та змінено РНОКПП боржника з НОМЕР_3 на НОМЕР_1 .
Згідно відповіді на запит № 274191021 від 12 червня 2025 року до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону, боржником неодноразово перетинався державний кордон, а саме: 04.08.2022 виїзд, 05.09.2022 в`їзд; 29.11.2022 виїзд, 04.12.2022 в`їзд; 22.12.2022 виїзд, 29.12.2022 в`їзд; 29.06.2023 виїзд, 14.07.2023 в`їзд; 23.07.2023 виїзд, 24.07.2023 в`їзд; 25.08.2023 виїзд, 14.09.2023 в`їзд; 28.10.2023 виїзд, 01.11.2023 в`їзд; 04.01.2024 виїзд, 06.01.2024 в`їзд; 25.07.2024 року виїзд, 06.08.2024 в`їзд; 23.08.2024 виїзд, 11.09.2024 в`їзд.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 12 червня 2025 року права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за боржником відсутні.
Згідно письмового пояснення боржника ОСОБА_1 , наданого державному виконавцю, доходів він не має, окрім пенсії, постійного місця проживання не має, нерухоме майно відсутнє.
Представник Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вважає, що боржник ОСОБА_1 свідомо ухиляється в добровільному порядку від сплати заборгованості. Факт ухилення вбачається насамперед в невиконанні боржником покладених на нього обов`язків у виконавчому провадженні, передбачених частиною 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження, що зумовлює необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчого документа.
З урахуванням вказаного, вважає за необхідне тимчасово, до погашення заборгованості за виконавчим документом, обмежити боржника у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2025 року задоволено подання Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відносно ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.
Тимчасово, до погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 44909053 з виконання виконавчого листа №2/1107/835/12 від 27.09.2012 року, виданого Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, про стягнення коштів в розмірі 162 715 грн, обмежено громадина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , закордонний паспорт НОМЕР_2 , у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що державним виконавцем здійснено всі необхідні виконавчі дії, спрямовані на виконання рішення суду. Боржник обізнаний про наявність виконавчого провадження та про необхідність сплачувати наявну заборгованість, але ухиляється від виконання рішення. Зазначені обставини дають суду підстави припускати, що невжиття заходів щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України може ускладнити або зробити неможливим виконання судового рішення. Обмеження права виїзду за межі України боржника буде дієвим та на даний час фактично єдиним способом спонукати його виконувати рішення суду. 
Суд виснував, що обмеження у праві виїзду за кордон, за наведених обставин є справедливим обмеженням, яке носить тимчасовий характер та є дієвою юридичною санкцією, яка зумовить припинення нехтування своїми обов`язками та змусить боржника віднайти способи для виконання рішення суду.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
ОСОБА_1 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2025 року.
Зазначає, що суд першої інстанції неправомірно застосував щодо нього тимчасові обмеження у праві виїзду за кордон, оскільки в його діях не убачається ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням.
ОСОБА_1 стверджує, що в межах виконавчого провадження №44909053, на рахунок Бобринецького ВДВС 01 серпня 2025 року ним було внесено 30 000 грн, про що не зазначено в оскаржувані ухвалі.
Вказав, що інших доходів крім пенсії по інвалідності він не має, не здійснює трудову діяльність. Тривалий період часу проходить лікування. 
Зазначив, що дійсно, протягом 2022-2024 років перетинав державний кордон з метою продовження реабілітаційних заходів щодо свого здоров`я, оплату яких здійснює його донька. 
Апелянт звертає увагу суду, що заборона виїзду за межі України ставить під загрозу погіршення стану його здоров`я, оскільки наслідки неврологічних розладів потребують постійного або хоча б періодичного контролю та підтримуючої терапії.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
У відзиві на апеляційну скаргу начальник Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2025 року – залишити без змін.
Зазначив, що боржник ОСОБА_1 свідомо ухиляється в добровільному порядку від сплати заборгованості. Факт ухилення убачається насамперед в невиконанні боржником покладених на нього обов`язків у виконавчому провадженні, передбачених частиною 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження, що зумовлює необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчого документа. 
Факт ухилення боржника від виконання судового рішення підтверджується також зміною боржником прізвища та не повідомленням по це виконавця. Також факт ухилення боржником від виконання підтверджується тим, що боржник змінив прізвище ще під час розгляду судом справи Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДП «Одеська залізниця» коштів, завданих злочином в розмірі 162715 грн. 
26 лютого 2014 року боржником подано до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області скаргу на дії державного виконавця, скарга подана ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 та до скарги додано пенсійне посвідчення видане на ОСОБА_2 . Вищевказані факти свідчать про ухилення боржником від виконання судового рішення, надання недостовірної інформації та невиконання вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». 
Щодо внесення на рахунок Бобринецького ВДВС 01 серпня 2025 року коштів в сумі 3000,00 грн, зазначив, що ці кошти були виявлені державним виконавцем на рахунку боржника відкритому в АТ «УКРСИББАНК» та платіжною інструкцією № 458 від 01 серпня 2025 року в рамках виконання виконавчого провадження № 44909053 примусово списані державним виконавцем. З моменту відкриття виконавчого провадження № 44909053, боржником самостійно добровільно сплата боргу не здійснювалася (а.с.143-147).
Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції – без змін.
Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Відповідно до 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.
Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.
На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.
Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.
Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що у Бобринецькому відділі державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі — Відділ) перебуває виконавче провадження № 44909053 з примусового виконання виконавчого листа №2/1107/835/12 від 27 вересня 2012 року, виданого Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДП «Одеська залізниця» коштів, завданих злочином в розмірі 162 715 грн.
14 жовтня 2014 року старшим державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ Чубарою Л. В. винесено постанову про направлення виконавчого листа № 2/1107/835/12 від 27 вересня 2012 року, виданого Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДП «Одеська залізниця» коштів, завданих злочином в розмірі 162715 грн, на виконання до УПФУ м. Кіровограда. 
05 квітня 2019 року до Фортечного відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повернуто постанову ВП № 44909053 від 14 жовтня 2014 року з виконання виконавчого листа № 2/1107/835/12 від 27 вересня 2012 року, виданого Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДП «Одеська залізниця» коштів, завданих злочином в розмірі 16 2715 грн, так як пенсійну справу направлено до Бобринецького відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №5.
20 червня 2019 року державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ Саманчук Т. В. винесено постанову про передачу виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/1107/835/12 від 27 вересня 2012 року, виданого Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДП «Одеська залізниця» коштів, завданих злочином в розмірі 162 715 грн, на виконання до Бобринецького ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області.
05 липня 2019 року начальником Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Почкай М. О. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження.
28 серпня 2019 року начальником Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Почкай М.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено на виконання до Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області для виконання. 
27 серпня 2020 року, начальником Бобринецького районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Почкаєм М. О., керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. 
16 вересня 2021 року, начальником Бобринецького районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Почкаєм М. О., керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», повторно винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. 
Згідно отриманих відповідей на запити державного виконавця, майно та кошти, на які можливо звернути стягнення, у боржника не виявлено. 
Згідно інформації з реєстру ДРАЦС боржник у шлюбі не перебуває, шлюб був розірваний згідно актового запису про розірвання шлюбу № 800 від 17 грудня 2002 року. 
Згідно інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області (наданої Кропивницькій окружній прокуратурі Кіровоградської області), за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , зареєстровані транспортні засоби: ГАЗ 6612, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , дата реєстрації – 08 червня 2005 року; ГАЗ 310221, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , дата реєстрації 26 листопада 2003 року; Причіп LEGATTI, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_6 , дата реєстрації – 30 березня 1999 року. 
11 вересня 2024 року, начальником Бобринецького районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Почкаєм М. О., керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», повторно винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на транспортні засоби: ГАЗ 6612, 1990 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , дата реєстрації - 08 червня 2005 року; ГАЗ 310221, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , дата реєстрації – 26 листопада 2003 року; Причіп LEGATTI, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_6 , дата реєстрації 30 березня 1999 року.
11 вересня 2024 року, начальником Бобринецького районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Почкаєм М. О., керуючись статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» винесено доручення про вчинення виконавчих дій, так як згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області про земельні ділянки, речові права на які зареєстровано до 01 січня 2013 року, на території м. Кропивницький за боржником ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,09193 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою АДРЕСА_2 (дата державної реєстрації державного акта КР 00008639- 20.04.2000 № 8894, яке направлено на виконання до Фортечного ВДВС у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 
Згідно інформації, отриманої від Фортечного ВДВС у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27 березня 2025 року, за адресою АДРЕСА_2 , ніхто не проживає більше 15 років, згідно інформації отриманої від ДЗК про право власності та речові права на земельну ділянку, власником земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:02:002:0008 площею 0,0919 за адресою АДРЕСА_2 , є ОСОБА_5 . 
Згідно інформації, отриманої з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, боржник ОСОБА_2 31 липня 2012 року згідно актового запису про зміну імені №7 змінив прізвище на - ОСОБА_3 , а також змінив РНОКПП. 
12 червня 2025 року державним виконавцем винесено постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних боржника, а саме, змінено прізвище боржника з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 » та змінено РНОКПП боржника з НОМЕР_3 на НОМЕР_1 . 
Згідно відповіді на запит № 274191021 від 12 червня 2025 року до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону, боржником неодноразово перетинався державний кордон, а саме: 04.08.2022 виїзд, 05.09.2022 в`їзд; 29.11.2022 виїзд, 04.12.2022 в`їзд; 22.12.2022 виїзд, 29.12.2022 в`їзд; 29.06.2023 виїзд, 14.07.2023 в`їзд; 23.07.2023 виїзд, 24.07.2023 в`їзд; 25.08.2023 виїзд, 14.09.2023 в`їзд; 28.10.2023 виїзд, 01.11.2023 в`їзд; 04.01.2024 виїзд, 06.01.2024 в`їзд; 25.07.2024 виїзд, 06.08.2024 в`їзд; 23.08.2024 виїзд, 11.09.2024 в`їзд. 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 12 червня 2025 року права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за боржником відсутні. 
Відповідно до пояснень боржника ОСОБА_1 , він не має доходів окрім пенсії, не має постійного місця проживання, нерухоме майно відсутнє, транспортні засоби зареєстровані за ним, ГАЗ 6612, номерний знак НОМЕР_4 , ГАЗ 310221, номерний знак НОМЕР_5 , Причіп LEGATTI, номерний знак НОМЕР_6 , у боржника відсутні, боржник постійно знаходиться на лікуванні за станом здоров`я. 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 19 серпня 2025 року, на боржника ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_3 , постановою б/н від 29 листопада 2010 року Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ внесено обтяження-арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 10576956, зареєстровано: 06 грудня 2010 року за № 10576956 реєстратором: Кіровоградська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, та обтяженняарешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 13203109, зареєстровано: 05 листопада 2012 року за № 13203109 реєстратором: Кіровоградська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, внесеного за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н, 17 жовтня 2012 року, Ленінський ВДВС. 
З метою виявлення майна, що належить на праві власності боржнику, сформовано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, та встановлено що боржник 21 липня 2025 року отримав у спадщину квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яку 22 липня 2025 року подарував третій особі. 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 19 серпня 2025 року, за боржником ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , виявлено майно, реєстраційний номер: 3175261735040, об`єкт речових прав: закінчений будівництвом об`єкт, тип об`єкта: квартира, опис об`єкта: загальна площа 33,57 кв.м., житлова площа 20.12 кв.м., адреса: АДРЕСА_3 , право власності зареєстровано 21 липня 2025 року за номером відомостей про речове право: 60793926, державний реєстратор: приватний нотаріус Писаковська Ольга Іванівна, Кропивницький міський нотаріальний округ, Кіровоградська область, документи подані для реєстрації: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 735, видавник: Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Писаковська О. І.; 22 липня 2025 року речове право припинено, підстава: договір дарування, серія та номер: 739, виданий 22 липня 2025 року, видавник: Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Писаковська О.І., індексний номер рішення: 80017095. 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 19 серпня 2025 року, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 3175261735040, об`єкт речових прав: закінчений будівництвом об`єкт, тип об`єкта: квартира, опис об`єкта: загальна площа 33,57 кв.м., житлова площа 20.12 кв.м., адреса: АДРЕСА_3 , власник: ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , документи подані для державної реєстрації: договір дарування, серія та номер: 739, виданий 22 липня 2025 року, видавник: Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Писаковська О. І. 
На день розгляду подання зазначене зобов`язання боржником не виконане.
Встановлені обставини справи вказують на те, що боржником не виконуються його зобов`язання за рішенням суду про стягнення боргу, а вжиті державним виконавцем численні заходи з метою виконання зобов`язань боржника бажаного результату не дали.
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Разом з тим, положення ст. 441 ЦПК України передбачають, що така ознака, як ухилення боржника від виконання рішення є обов`язковою для вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.
Звертаючись із поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , державний виконавець обґрунтовував свою вимогу наявністю в останнього невиконаних зобов`язань, від виконання яких боржник ухиляється, що в силу ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» є підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду.
Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.
Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 12 ч.6 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
Проте особа, яка має невиконанні зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не доведено протилежного.
У розумінні ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.
За умовами частини першої ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Згідно з частиною третьою ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хлюстов проти Росії» від 11 липня 2013 року (скарга № 28975/05), яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2013 року, Судом зазначено, що обмеження щодо заборони у праві виїзду за межі країни повинні бути обґрунтовані та пропорційні відповідно із частинами 2, 3 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (свобода залишати свою країну та обмеження цього права лише на підставі закону та якщо це необхідно у демократичному суспільстві).
Оцінюючи обставини справи в сукупності зі наведеними вище нормами закону, що регулює спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що з боку боржника у виконавчому проваджені має місце ухилення від виконання рішення суду.
Судом встановлено та підтверджено доданими до подання доказами, що з моменту відкриття виконавчого провадження й до теперішнього часу боржником ОСОБА_1 не вчинено жодних дій на виконання судового рішення. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не навів переконливих доводів, які б дали можливість апеляційному суду вважати, що заходи про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника негативно впливають на його життя.
Доводи, викладені боржником в апеляційній скарзі, не можуть слугувати підставою для скасування обмеження у праві виїзду за кордон, оскільки боржник ще з 2012 року був обізнаний про наявність судового рішення про стягнення боргу та свій обов`язок погасити цей борг.
З дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення боргу боржником в добровільному порядку борг на користь стягувача не сплачується, жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення, не вчиняється, що вказує на ухилення від виконання рішення суду.
Доводи боржника щодо виїзду за кордон з метою проходження лікування та реабілітації не грунтуються на відповідних доказах.
Вищезазначені обставини у їх сукупності мають наслідком висновок про необхідність застосування до боржника такого виключного заходу як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тимчасово, до погашення заборгованості за виконавчим провадженням.
Колегія суддів вважає, що відмова у задоволенні подання державного виконавця за даних конкретних обставин справи фактично позбавить державного виконавця можливості використати ефективний правомірний засіб впливу на недобросовісного боржника, і, як наслідок, реалізувати повний обсяг наданих законом повноважень, кінцевою метою яких є здійснення своєчасного та повного виконання судового рішення.
Зазначене обмеження переслідує легітимну мету захист прав і свобод іншої особи стягувача за судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Таке обмеження пропорційним, оскільки тривале невиконання судового рішення суперечить статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже нівелює значення судового рішення, яке захищає права людини, робить відповідне право не реальним, а ілюзорним.
Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України в`їзду в країну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
За змістом статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.
Тимчасове обмеження права виїзду за межі України щодо боржника не порушить його права на вільне пересування і відповідає усім трьом критеріям, про які йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26 листопада 2009 року): 1) обмеження ґрунтується на законі (п. 19 ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України); 2) обмеження переслідує легітимну мету, передбачену у ч. З ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: обмеження є необхідним в демократичному суспільстві для підтримання публічного порядку (в даному випадку - щодо обов`язковості виконання судового рішення) та з метою захисту прав інших осіб (в даному випадку - прав стягувача щодо ефективного виконання судових рішень); 3) обмеження перебуває в справедливому балансі між правами заявника та публічним інтересом (тобто є пропорційним меті його застосування): тимчасове обмеження заявника у виїзді за межі України не завдасть істотної шкоди майновим і немайновим правам заявника (в тому числі - більшої, аніж шкоди, яка заподіюється стягувачам внаслідок довготривалого невиконання боржником судових рішень) і сприятиме виконанню судових рішень і запобігатиме ухиленню заявника від виконання законних вимог державного виконавця щодо виконання судових рішень, які набрали законної сили.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.
З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 23.01.2026.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник