Єдиний унікальний номер 205/10088/24
Номер провадження2/205/815/25

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 листопада 2025 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В. 
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальних збитків, завданих пошкодженням речі, з урахуванням втрат від інфляції та трьох відсотків річних, а також, відшкодування моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальних збитків, завданих пошкодженням речі, з урахуванням втрат від інфляції та трьох відсотків річних, а також, відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.03.2024 року о 19 год. 55 хв. в м. Дніпро, по пров. Парусному, буд. 10, водій ОСОБА_2 (далі - Відповідач-1) керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», д.н.з НОМЕР_1 , при виникненні небезпеки для руху, не вжив всіх заходів аж до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який зупинився попереду. Позивач стверджує, що своїми діями Відповідач-1 спричинив механічні пошкодження автомобілю «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідно до Висновку експерта № 031/24 транспортно - товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 21.03.2024 року проведеного судовим експертом ОСОБА_4 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 68 991 грн. 64 коп. При цьому позивач поніс фактично витрати на ремонт пошкодженого автомобіля «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 74 810 грн. 00 коп., що підтверджується квитанціями про оплату від 29.03.2024 року та 17.04.2024 року, а також, Актом виконаних робіт № 0022 від 17.04.2024 року, складеним ФОП ОСОБА_3 . 
Крім того, позивач зазначає, що йому внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 5 000 грн. 00 коп. та яка полягає у сильних душевних хвилюваннях, детермінованих наступними чинниками:1)душевні страждання, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна; 2) необхідність докладати численні зусилля для відновлення пошкодженої речі; 3) небажання ОСОБА_2 відшкодувати заподіяні збитки у позасудовому порядку. 
Далі позивач зазначає, що 19.04.2024 року позивачу з боку ПАТ «НАСК «Оранта» (далі - Відповідач-2, страховик), яка виступала страховиком цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу Mitsubishi Lancer», д.н.з НОМЕР_1 , було здійснено частково виплату страхового відшкодування у розмірі 31 628 грн. 91 коп. Однак, після направлення представником позивача скарг до вказаної страхової компанії та Національного банку України, з боку ПАТ «НАСК «Оранта» 01.07.2024 року була здійснена додаткова виплата у розмірі 16 152 грн. 82 коп. Таким чином, ПАТ «НАСК «Оранта» виконало власні зобов`язання лише частково на загальну суму 47 781 грн. 73 коп. Крім того, 03.07.2024 року ПАТ «НАСК «Оранта» частково виконало власне зобов`язання з оплати пені за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо здійснення страхової виплати на суму 206 грн. 54 коп. Водночас, зобов`язання вищевказаної страхової компанії на суму 19 709 грн. 91 коп. залишаються не виконаними до теперішнього часу з невідомих позивачу причин. Відповідач-1, також, до виконання власних деліктних зобов`язань не приступив до теперішнього часу з невідомих позивачу причин. 
У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд: 1) стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток, завданий внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 7 318 грн. 36 коп., інфляційні втрати у розмірі 258 грн. 63 коп., 3% річних у розмірі 83 грн. 38 коп. та моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. 00 коп. що разом становить 12 660 грн. 37 коп.; 2) стягнути із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 19 709 грн. 91 коп., пені у розмірі 635 грн. 13 коп., інфляційні втрати у розмірі 788 грн. 98 коп., 3% річних у розмірі 97 грн. 11 коп., що разом становить 21 231 грн. 13 коп., а також, вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі, а саме: оплата за проведення товарознавчої експертизи автомобіля «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 3 800 грн. 00 коп., витрати на сплату судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп., витрати на оплату професійної правової допомоги у розмірі 5 000 грн. 00 коп., що разом становить 9 768 грн. 96 коп. 
Представником відповідача-2 Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» подано відзив на позовну заяву, в якому вони просять у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» відмовити у повному обсязі. 
В обґрунтування своїх заперечень представник такого відповідача-2 посилається на те, що автомобіль «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_3 був проданий на аукціоні 08.10.2021 року за 7 700 доларів, що станом на жовтень 2021 року складало 201 740 грн. 00 коп., показання одометра 86 974 миля (139 971 км), втім, у висновку ОСОБА_4 № 031/24 від 21.03.2024 року на ст. 4 вказані показання одометра 132 549 км, що викликає питання. Отже, наявні докази того, що дане авто було відремонтовано і продано 14.05.2024 року, через два місяці після ДТП, а це означає, що виплачених ПАТ «НАСК «Оранта» коштів у розмірі 47 781 грн. 73 коп. цілком вистачило на якісний ремонт. 
Крім того, у висновку експерта ОСОБА_4 № 031/24 від 21.03.2024 року, сума ПДВ еВ стор. 6 зазначено: вартість складників СС прийнята згідно даних програмного комплексу Audatex з урахуванням надбавки 20%, яка враховує суму ПДВ, на стор. 7 також зазначено: вартість матеріалів для пофарбування прийнята згідно даних програмного комплексу Audatex з урахуванням надбавки 20%, яка враховує суму ПДВ. Згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_3 , який здійснював відновлювальний ремонт ТЗ, вбачається, що ФОП ОСОБА_3 є платником єдиного податку (2 група) без реєстрації ПДВ, що виключає можливість стягнення зі страховика відповідного податку. З наданих позивачем додатків до позовної заяви неможливо з`ясувати, чи входить ПДВ у розрахунки на обслуговування позовних вимог. Незрозуміло також, що саме мав на увазі експерт ОСОБА_4 , встановлюючи у Висновку, що: 1) вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 100 682 грн. 11 коп.; 2) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 68 991 грн. 64 коп. Автомобіль вже відремонтовано, а тому витрат в майбутньому не вбачається. Отже, позивачу необхідно довести фактичні витрати на ремонт, тому що це і є понесений ним збиток, а він все одно наполягає на відшкодуванні збитку по експертизі, як для не відремонтованого ТЗ. Таким чином, розмір заявлених вимог не доведено позивачем за допомогою належних та допустимих засобів доказування, а тому вказані вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з чим, просить відмовити у задоволені позовних вимог повному обсязі. 
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. 
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилався на обставини, що викладені у позовній заяві. Після оголошення перерви, надав до суду письмову заяву про завершення розгляду справи за його відсутності. У такій письмовій заяві просить позов задовольнити в повному обсязі. 
Представник відповідача -2 ПАТ НАСК «Оранта» у судовому засідання позовні вимоги щодо стягненняіз Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 19 709 грн. 91 коп., пені у розмірі 635 грн. 13 коп., інфляційні втрати у розмірі 788 грн. 98 коп., 3% річних у розмірі 97 грн. 11 коп., що разом становить 21 231 грн. 13 коп., не визнала. Після оголошення перерви, надала до суду письмову заяву про завершення розгляду справи за її відсутності. Позов не визнає в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» страхового відшкодування та просить у цій частині позову відмовити у повному обсязі. 
Відповідач -1 -ОСОБА_2  у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. 
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Протокольною ухвалою суду від 20.08.2025 року вирішено викликати та допитати експерта ОСОБА_4 . 
Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 13.03.2024 року о 19 год. 55 хв. в м. Дніпро, по пров. Парусному, буд. 10, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», д.н.з НОМЕР_1 , при виникненні небезпеки для руху, не вжив всіх заходів аж до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який зупинився попереду.
Відповідно до Висновку експерта № 031/24 від 21.03.2024 року транспортно - товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного судовим експертом ОСОБА_4 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 68 991 грн. 64 коп., а вартість відновлювального ремонту даного автомобіля становить 100 682 грн. 11 коп. 
Також судом встановлено, що транспортний засіб марки «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , був відновлений коштом позивача. Відновлювальний ремонт вказаного ТЗ було здійснено суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 , який є платником єдиного податку (2 група) без реєстрації ПДВ, що підтверджується квитанціями про оплату від 29.03.2024 року та 17.04.2024 року, а також, Актом виконаних робіт № 0022 від 17.04.2024 року, складеним ФОП ОСОБА_3 на загальну суму у розмірі 74 810 грн. 00 коп.
Матеріалами справи підтверджено, що постановою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 10.04.2024 року вирішено ОСОБА_2 звільнити від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з малозначністю діяння, обмежившись на його адресу усним зауваженням. 
Судовим розглядом встановлено, що цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 215706743. Ліміт відповідальності страховика за таким полісом 160 000 грн. 00 коп., за шкоду, що заподіяна майну, франшиза 1 500 грн. 00 коп.
Судом встановлено, що позивач з метою отримання страхового відшкодування 15.03.2024 року звернувся із заявою до ПАТ «НАСК «Оранта». 
Відповідно до розрахунку страхового відшкодування матеріальний збиток, завданий власнику транспортному засобу «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження при ДТП, склав 33 128 грн. 91 коп. без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 51 836 грн. 61 коп., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 33 128 грн. 91 коп. 
Згідно зі страховим актом № ОЦВ -СП -24-04-4539/1 та відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування, ПАТ «НАСК «Оранта», 19.04.2024 року було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 31 618 грн. 91 коп. (33 128 грн. 91 коп. - 1 500 грн. 00 коп. (франшиза) = 31 618 грн. 91 коп.) на рахунок позивача. 
Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ «НАСК «Оранта», розглянуло наданий позивачем Висновок експерта № 031/24 від 21.03.2024 року складений судовим експертом ОСОБА_4, але не вбачає підстав для доплати страхового відшкодування у заявленому розмірі. 
Натомість ПАТ «НАСК «Оранта» було замовлено Звіт № 01-D/15/44 від 14.05.2024 року відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , склав 49 281 грн. 73 коп. 
Матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «НАСК «Оранта» було прийнято рішення про доплату 01.07.2024 року страхового відшкодування у розмірі 16 152 грн. 82 коп. (49 281 грн. 73 коп. - 31 628 грн. 91 коп. (сума попередньо сплаченого страхового відшкодування) - 1 500 грн. 00 коп. (франшиза) =16 152 грн. 82 коп.).
Матеріалами справи також підтверджено, що ПАТ «НАСК «Оранта» на виконання п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило розрахунок та 03.07.2024 року сплатило на користь позивача пеню у розмірі 206 грн. 54 коп. 
Оскільки позивач наполягає на тому, що страховою компанією та ОСОБА_2 не відшкодована матеріальна шкода, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно п.1 ч.1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
В силу ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
В даному випадку судом встановлено, постановою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 10.04.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вказаній ДТП, однак вирішено звільнити від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з малозначністю діяння, обмежившись на його адресу усним зауваженням. 
В силу дії норм ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 13.03.2024 року о 19 год. 55 хв. в м. Дніпро, по пров. Парусному, буд. 10,як володільця джерела підвищеної небезпеки у вигляді транспортного засобу ««Mitsubishi Lancer», д.н.з НОМЕР_1 доведена в силу вищевказаної процесуальної норми закону.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Спеціальним законом, що регулював на момент виникнення спірних правовідносин питання виплати страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та яким керується страховик цивільно-правової відповідальності був Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Так ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
За приписами статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до пункту 22.1статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20), зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
Тобто, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Таким чином внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника».
Отже, суд акцентує увагу, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.
В даному випадку позов пред`явлено як до страховика та і до страхувальника з мотивів того, що страховик не в повному обсязі виплатив страхове відшкодування, а страхувальник не компенсував різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яке мало б бути виплачено. 
Щодо розміру страхового відшкодування, яке має бути сплачено потерпілій особі, суд вказує на наступне. 
На момент виникнення спірних правовідносин у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому вказаним Законом "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону ).
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Таким чином, на страховика покладено обов`язок компенсувати заподіяну шкоду, яка є саме оціненою в порядку визначеному законом, яким зазвичай є проведення відповідного експертного дослідження. 
Як зазначалось вище, матеріалами справи підтверджено те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 215706743. Ліміт відповідальності страховика за таким полісом 160 000 грн. 00 коп., за шкоду, що заподіяна майну, франшиза 1 500 грн. 00 коп.
Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна (ст. 36.2 Закону).
При цьому законом чітко визначено, що за наявності спору страхове відшкодування сплачується на підставі судового рішення. 
В даному випадку страховик та потерпіла особа не дійшли згоди щодо розміру страхового відшкодування внаслідок чого в них виник спір цивільно-правового характеру. 
Разом із цим, ПАТ «НАСК «Оранта» не заперечуючи настання страхового випадку та необхідності сплатити страхове відшкодування, посилається на ту обставину, що сума збитків, які заподіяні внаслідок вказаної ДТП та які обраховані позивачем, є завищеними, зокрема через включення до її розрахунку суми податку на додану вартість (ПДВ). Зокрема, не погодившись із вказаним висновком страховик надав суду звіт № 01-D/15/44 від 14.05.2024 року відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , склав 49 281 грн. 73 коп., що був складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 . 
На підтвердження власних доводів щодо іншого оціненого розміру завданої шкоди у сумі 68 991 грн. 64 коп. надав суду висновок експерта № 031/24 транспортно - товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 21.03.2024 року, що проведений судовим експертом ОСОБА_4.
Як встановлено, на час розгляду справи транспортний засіб марки «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , був відремонтований, а тому суд виходить з того, що в такому випадку розмір збитку визначається як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт (до таких висновків прийшов Верховний Суду постановах від 30.10.2019 у справі №753/19288/14-ц та від 25.03.2019 у справі №591/3152/16-ц).
Суд з вказаного приводу зазначає, що у випадку здійснення страхової виплати на рахунок потерпілого страховик зменшує розмір страхової виплати на суму ПДВ. Вказану суму страховик зобов`язаний доплатити у випадку надання доказів проведення відновлювального ремонту транспортного засобу на СТО, яке має статус платника ПДВ. Якщо докази ремонту відсутні, то компенсувати ПДВ не повинен ні страховик, ні винуватець. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). 
Аналогічний за своїм змістом правовий висновок наведено у Постанові КЦС ВС від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22.
Тобто, страховик має право зменшити розмір страхової виплати на суму ПДВ, якщо такий ПДВ включено до вартості послуг з відновлення транспортного засобу. 
Однак оглядом висновку експерта № 031/24 транспортно - товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 21.03.2024 року, що проведений судовим експертом ОСОБА_4, встановлено, що такий експерт обраховував розмір завданих збитків з ПДВ лише на запасні частини та матеріали, при цьому сума ПДВ не враховувалась для обчислення вартості послуг з відновлення вказаного автомобіля. 
При цьому в даному випадку судом встановлено, а сторонами не заперечувалось, що фактично відновлювальний ремонт вказаного ТЗ було здійснено суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 , який є платником єдиного податку (2 група) без реєстрації ПДВ, що підтверджується квитанціями про оплату від 29.03.2024 року та 17.04.2024 року, а також, Актом виконаних робіт № 0022 від 17.04.2024 року, складеним ФОП ОСОБА_3 на загальну суму у розмірі 74 810 грн. 00 коп.
Тобто фактично позивачем понесені витрати по відновленню транспортного засобу у розмір 74 810 грн. 00 коп. без сплати суми ПДВ вказаному суб`єкту підприємницької діяльності. 
Факт понесення таких витрат потерпілою особою відповідачами під час розгляду справи не спростовано. 
Статтею 9 ПКУ передбачено, що ПДВ є загальнодержавним податком та відповідно до ст.8 ПКУ є обов`язковим до сплати на усій території України. 
Крім того, ПДВ є податком на споживання і сплачувати його повинні всі споживачі товарів і послуг незалежно від категорії (фізичні чи юридичні особи), соціального стану та рівня доходу споживача. ПДВ не має індивідуального характеру (як, наприклад, податок на доходи фізичних осіб) і не може бути ідентифікованим для кожного покупця окремо. Платники-суб`єкти господарювання, здійснюючи продаж товарів/послуг, зобов`язані утримувати у споживачів таких товарів/послуг ПДВ у складі їх вартості та вносити суму податку до бюджету, а покупці, які придбавають товари та споживають послуги (незалежно від того, чи вони є суб`єктами підприємницької діяльності, чи ні), здійснюють компенсацію вартості таких товарів/послуг продавцям за цінами разом з ПДВ.
Таким чином, покупець, будь то фізична особа, чи СТО без реєстрації ПДВ, при придбанні запасних частин сплачує ПДВ продавцю, а відтак такі витрати мають бути компенсовані страховиком саме як вартість запасних частин та матеріалів, а не як вартість ремонтних робіт з відновлення транспортного засобу.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На переконання суду в даному випадку вищенаведені докази, що надані стороною позивача є більш вагомими та переважають над доказами сторони відповідача. І навпаки, оцінюючи докази, надані стороною відповідача суд не може дійти одностайного висновку, що вони переважають над доказовою базою, що надана позивачем із приводу предмету спору.
За змістом статей 102,106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Частиною 6 статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Згідно з частиною 5 статті 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
В даному випадку, суд вважає що саме висновок експерта є достатнім доказом оціненої шкоди, оскільки він складений саме експертом, якого попереджено про кримінальну відповідальність, та підготовлений для подання до суду, на відміну від висновку спеціаліста, якого залучила страхова компанія.
Експертний висновок містить інформацію про застосовані експертом методики обчислення завданої шкоди, та як з нього вбачається, пошкодження, які отримав ТЗ, відповідають тим, які усувались позивачем під час проведення відновлювального ремонту.
Таким чином, суд доходить висновку, що розмір саме оціненої шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок вказаної ДТП дорівнює 68 991 грн. 64 коп., яку і має компенсувати страховик (за винятком вже сплачених потерпілому сум та франшизи).
Таким чином, суд стягує з страхової компанії, як відповідача, неоплачену суму страхового відшкодування у розмір 19 709 грн. 91 коп. (68 991 грн. 64 коп. (за висновком експерта)- 1500 грн. 00 коп. (франшиза) - (16 152 грн. 82 коп. + 31 628 грн. 91 коп. (суми попередньо сплаченого страхового відшкодування).
Вказані вимоги позивача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вказаної ДТП, заявлені ПАТ «НАСК «Оранта» у межах ліміту цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу за вказаним полісом.
Щодо стягнення розміру збитків з винуватця ДТП суд зазначає про таке. 
Як вказувалось вище, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.
При цьому, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (статті 1194 ЦК України).
Тому суд стягує з винуватця ДТП, як особи, що застрахувала свою цивільну відповідальність, і яка є також відповідачем у справі, різницю між фактичним розміром шкоди (74 810 грн. 00 коп.) і страховою виплатою, що має бути виплачена страховиком (68 991 грн. 64 коп.), яка дорівнює 7 318 грн. 36 коп. 
Щодо стягнення моральної шкоди з винуватця ДТП, суд зазначає про наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» № 4 від 31.03.1995, розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає у межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Суд вважає, що участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу протиправними діями винуватця ДТП, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями останнього.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд приходить до висновку, що оскільки позивачу, як потерпілому, завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна - автомобіля «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_4 , що призвело до вимушених негативних змін у його життєвих стосунках, то така шкода має бути відшкодована грошима.
Однак, враховуючи характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках та вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір компенсації в грошовому еквіваленті відповідає сумі у розмірі 2 500 грн. 00 коп., у зв`язку із чим позов в частині стягнення моральної шкоди з винуватця ДТП підлягає частковому задоволенню.
Щодо стягнення штрафних санкцій, 3% та втрат від інфляції зі страховика, суд вказує на таке. 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.10.2019 у справі № 452/3519/15 (провадження № 61-14973св18) зазначено, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.
Суд вказує, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України). 
Відповідальність страховика, передбачена п. 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV та ч. 2 ст. 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.
Аналогічний за своїм змістом правовий висновок викладено у постанові КЦС ВС від 22 грудня 2023 року у справі № 345/3049/22.
Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Тобто, відповідальність страховика, передбачена п. 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV та ч. 2 ст. 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.
В даному випадку, обов`язок страховика сплатити оцінений розмір шкоди виник після подання позивачем до страховика висновку експерта № 031/24 транспортно - товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 21.03.2024 року, що проведений судовим експертом ОСОБА_4, а тому саме після такої події виникла протиправна бездіяльність страховика у вигляді несплати страхового відшкодування.
Однак, позивач обраховує суми штрафних санкцій втрат від інфляції з моменту скоєння ДТП, а не з моменту виникнення вказаного обов`язку страховика.
Хоча сторони і не заперечували обставину подання такого висновку до страховика, матеріали справи не містять доказів щодо дати його подання, а отже, суд позбавлений можливості здійснити розрахунок вказаних штрафних санкцій, 3% та втрат від інфляції з огляду на відповідні календарні дати, що зумовили виникнення обов`язку страховика зі сплати такого відшкодування, та як наслідок його вини у такій не сплаті. 
Так само суд вказує, що у відповідача-1 виник обов`язок сплатити різницю між страховою виплатою та відновлювальним ремонтом після визначення таких сум та отримання страхувальником такої інформації. Так само матеріали справи не містять відповідних доказів отримання такої інформації вказаним відповідачем. У зв`язку із чим суд позбавлений можливість перевірити та здійснити власні розрахунки означених сум, нарахування яких безпосередньо пов`язано із відповідною кількістю календарних днів. 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У зв`язку із чим суд вимушений відмовити у стягненні вказаних сум зі страховика та страхувальника через відсутність вказаних фактичних даних у матеріалах справи. 
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
В даному випадку, судові витрати по справі складаються із понесених позивачем витрат на сплату судового збору, витрат на професійну правничу допомогу та витрат за послуги експерта.
Так, представником позивача в межах розгляду даної справи заявлено до стягнення понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп. 
На підтвердження понесених позивачем витрат, суду надано Договір № 36/24 про надання професійної правової (правничої) допомоги від 29.07.2024 року, завдання №1 щодо надання правової (правничої) допомоги від 29.07.2024 року, платіжна інструкція № @2PL843690 від 29.07.2024 року на суму 5 000 грн. 00 коп. 
За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Враховуючи вищевикладене, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, надані докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, співмірність заявленої суми обсягу наданих послуг, складність справи, зміст заперечень сторони відповідачів щодо розміру вказаних витрат, беручи до уваги обставину лише часткового задоволення позову, та виходячи із засад розумності, з відповідачів на користь позивача слід стягнути у загальному розмірі 3 000 грн. 00 коп. понесених судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи в суді, тобто по 1 500 грн. 00 коп. з кожного відповідача окремо. 
Щодо витрат за послуги експерта по складанню судової експертизи суд виходить із наступного.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, і які є складовими судових витрат (ч. 1 ст. 133 ЦПК України) віднесені витрати, що пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Оскільки в даному випадку стороною позивача було залучено судового експерта - авто товарознавця ОСОБА_4  і останній підготував висновок для подання його до суду, то документально підтверджені витрати у розмірі 3 800 грн. 00 коп. по залученню такого експерта підлягають стягненню із відповідачів, по 1900 грн. 00 коп. з кожного відповідача окремо. 
Також, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому, на виконання вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачівна користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 844 грн. 22 коп. (9 818 грн. 36 коп. (7 318 грн. 36 коп. + 2 500 грн. 00 коп.) + 19 709 грн. 91 коп. ) х 968 грн. 96 коп.: 33 891 грн. 50 коп. (12 660 грн. 37 коп. + 21 231 грн. 13 коп.) = 844 грн. 22 коп.), тобто по 422 грн. 11 коп. з кожного відповідача окремо. 
А також, на виконання вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачаПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 899 грн. 54 коп. (19 709грн. 91 коп. х 968 грн. 96 коп.: 21 231 грн. 13 коп. = 899 грн. 54 коп.).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 526, 615, 625, 1046, 1049, 1050,1166, 1187 ЦК України, ст. 22, 36 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 141, 142, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальних збитків, завданих пошкодженням речі, з урахуванням втрат від інфляції та трьох відсотків річних, а також, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (місце знаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7Д, корпус Г, ЄДРПОУ 00034186) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування у розмірі 19 709 грн. 91 коп. 
3.  В задоволені позовних вимог щодо стягнення із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (місце знаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7Д, корпус Г, ЄДРПОУ 00034186) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) втрат від інфляції у розмірі 788 грн. 98 коп., 3% річних у розмірі 97 грн. 11 коп. та пені у розмірі 635 грн. 13 коп. - відмовити. 
4. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) матеріальні збитки, завдані внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 7 318 грн. 36 коп. 
5. В задоволені позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) втрат від інфляції у розмірі 258 грн. 63 коп. та 3% річних у розмірі 83 грн. 38 коп. - відмовити. 
6. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 2 500 грн. 00 коп. 
7. В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500 грн. 00 коп. 
8. В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати по справі у вигляді витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 1 900 грн. 00 коп. 
9. В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати по справі у вигляді судового збору 422 грн. 11 коп.
10. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (місце знаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7Д, корпус Г, ЄДРПОУ 00034186) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500 грн. 00 коп. 
11. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (місце знаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7Д, корпус Г, ЄДРПОУ 00034186) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати по справі у вигляді витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 1 900 грн. 00 коп. 
12. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (місце знаходження: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7Д, корпус Г, ЄДРПОУ 00034186) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати по справі у вигляді судового збору 422 грн. 11 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан