Справа № 199/17127/25
(1-кп/199/12/26) 
ВИРОК 
іменем України

16.01.2026 м. Дніпро 
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження № 12025052230001358 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2025, відносно:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1  у селі Манвелівка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2009 р.н. та ОСОБА_5 , 2013 р.н., командира відділення 1 відділення радіоелектронної боротьби з безпілотними взводу радіоелектронної боротьби 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», проживаючого та зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Манвелівка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2016 р.н. та ОСОБА_7 , 2022 р.н., командира 3 відділення радіоелектронної боротьби взводу радіоелектронної боротьби 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_2 та проживаючого у будинку АДРЕСА_3 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.289 КК України, 

учасники судового провадження:
прокурор – ОСОБА_8 
обвинувачені – ОСОБА_3 та ОСОБА_6 
захисники – ОСОБА_9 та ОСОБА_10 

В С Т А Н О В И В:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом визнано доведеним, що молодший сержант ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді командира відділення 1 відділення радіоелектронної боротьби з безпілотними взводу радіолектронної боротьби 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_2 , всупереч вимог ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 28, 29, 31, 32, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинив кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.
Так, 30 листопада 2025 року, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_6 , вступив у злочинну змову з командиром відділення 1 відділення радіоелектронної боротьби з безпілотними взводу радіолектронної боротьби 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_2 молодшим сержантом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спрямовану на викрадення чужого майна і звернення його на свою користь та не розподіляючи між собою ролей, в цей день, направились до будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_4 .
Далі, молодший сержант ОСОБА_6 та молодший сержант ОСОБА_3 , в зазначений день близько 13:00 маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу проникли на територію домоволодіння належного ОСОБА_11 . Далі за допомогою металевого лому молодший сержант ОСОБА_6 , зняв навісний замок та шляхом віджиму відкрив ворота гаражу який належить ОСОБА_11 , та разом з солдатом ОСОБА_3 проникли до його приміщення де побачили мотоцикл марки «ИЖП5К» 1991 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_3 номер двигуна НОМЕР_4 , коляска 0005776 де у них виник злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом.
Після чого молодший сержант ОСОБА_6 та молодший сержант ОСОБА_3 у двох, викотили мотоцикл із гаражу та покотили його в напрямку вул. Богдана Хмельницького, м. Добропілля, Покровського району, Донецької області тим самим встановили контроль над ним і перемістили його у просторі, тобто незаконно заволоділи транспортним засобом мотоциклом марки «ИЖП5К» 1991 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_3 номер двигуна НОМЕР_4 , коляска 0005776 який зареєстрований на ОСОБА_12 та фактично належить ОСОБА_13 , чим спричинили останньому матеріальні збитки на суму 36 647 гривень 55 копійок.
Умисні дії  ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , кожного окремо, які виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з проникненням у інше сховище, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. 

Молодший сержант ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді командира відділення 1 відділення радіоелектронної боротьби з безпілотними взводу радіоелектронної боротьби 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 28, 29,31, 32, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинив кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.
30 листопада 2025 року, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_3 , вступив у злочинну змову з командир 3 відділення радіоелектронної боротьби взводу радіоелектронної боротьби 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_2 молодшим сержантом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 спрямовану на викрадення чужого майна і звернення його на свою користь та не розподіляючи між собою ролей направились до будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_4 .
Далі, молодший сержант ОСОБА_3 , та молодший сержант ОСОБА_6 в зазначений день близько 13:00 маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу проникли на територію домоволодіння належного ОСОБА_11 . Далі за допомогою металевого лому молодший сержант ОСОБА_6 , зняв навісний замок та шляхом віджиму відкрив ворота гаражу який належить ОСОБА_11 , та разом з молодшим сержантом ОСОБА_6 проникли до його приміщення де побачили мотоцикл марки «ИЖП5К» 1991 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_3 номер двигуна НОМЕР_4 , коляска 0005776 де у них виник злочинний намір на незаконне заволодіння транспортним засобом.
Після чого молодший сержант ОСОБА_3 та молодший сержант ОСОБА_6 у двох, викотили мотоцикл із гаражу та покотили в напрямку вул. Богдана Хмельницького, м. Добропілля, Покровського району, Донецької області, тим самим встановили контроль над ним і перемістили його у просторі, тобто незаконно заволоділи транспортним засобом мотоциклом марки «ИЖП5К» 1991 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_3 номер двигуна НОМЕР_4 , коляска 0005776 який зареєстрований на ОСОБА_12 та фактично належить ОСОБА_13 , чим спричинили останньому матеріальні збитки на суму 36 647 гривень 55 копійок.
Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з проникненням у інше сховище, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. 

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинувачених  ОСОБА_3 та ОСОБА_6  у суді.  
Як пояснив  ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення.  ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно заволодів транспортним засобом «ИЖП5К» 1991 року випуску, за попередньою змовою із ОСОБА_6 з проникненням на територію домоволодіння належного ОСОБА_11 .  
Як пояснив  ОСОБА_6  суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_6 пояснив, що він дійсно заволодів транспортним засобом «ИЖП5К» 1991 року випуску, за попередньою змовою із ОСОБА_3 з проникненням на територію домоволодіння належного ОСОБА_11 .

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд, за згодою всіх учасників судового провадження, вважав не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження, кожен окремо, правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений. 
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинувачених  ОСОБА_3 та ОСОБА_6 і їх умисні дії, кожного окремо, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як такі, що виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з проникненням у інше сховище.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд відносить щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину обвинуваченими до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки вони визнали свою вину, проявили дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винних осіб до вчиненого нею злочину, означає, що особи визнають свою вину за усіма пунктами висунутого проти них обвинувачення, дають правдиві свідчення, щиро жалкують про вчинене, негативно оцінюють злочини, бажають виправити ситуацію, яка склалася, демонструють готовність понести заслужене покарання. 
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

5.Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченим  ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , кожному окремо, суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими  ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , кожним окремо, злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинувачених, які свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнали, не перебувають на обліку у лікарів нарколога і психіатра, раніше не судимі.
Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:
Вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання кожному окремо, у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, позицію потерпілого, який у своїй заяві зазначив, що завдана матеріальна шкода йому відшкодована в повному обсязі, позицію обвинувачених та їх захисників, які підтримали прокурора, просили суворо не карати, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим, дані про їх особи, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 289 КК України.
Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , кожного окремо, та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень. 
Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , кожного окремо, без реального відбування покарання та прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.
Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Таким чином, враховуючи обставини саме даного кримінального провадження та осіб обвинувачених, призначення покарання без застосування положень ст.ст. 75,76 КК України, буде досить суворим, та становити надмірний тягар для ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , кожного окремо, скасувати – звільнивши з-під варти негайно в залі суду.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із  ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи. 
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до п.9 ст. 100 КПК України. 
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення. Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд – 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 скасувати, звільнивши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з-під варти негайно в залі суду.

ОСОБА_6  визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_6  від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_6  обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 скасувати, звільнивши ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з-під варти негайно в залі суду.

Витрати пов`язані із проведенням експертизи - в сумі 2228,50 гривень в рівних частинах стягнути з обвинувачених  ОСОБА_3 та ОСОБА_6  тобто по 1114.25 гривень.
Скасувати арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 09.12.2025 на мотоцикл марки «ИЖП5К» 1991 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_3 номер двигуна НОМЕР_4 , коляска 0005776, володільцем якого є потерпілий ОСОБА_13 , - речовий доказ залишити за належністю власнику.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, – з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського 
районного суду м. Дніпра        ОСОБА_14