УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/3787/25 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А. 
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого        Павицької Т.М.,
суддів                 Борисюка Р.М., Шевчук А.М., 
розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін м. Житомирі цивільну справу №279/3787/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Недашківської Л.А. у м. Коростені, 
в с т а н о в и в :
У червні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулось до суду з даним позовом, у якому просило стягнути на свою користь із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 480762331 від 20.03.2023 у розмірі 55672,96 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог Товариство вказувало, що 20 березня 2023 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №480762331 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 15050,00 грн. 28.11.2018 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01, у подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди щодо продовження терміну дії договору факторингу, відповідно до яких до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , відповідно до реєстру боржників. 19.12.2024 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу №19/1224-01, відповідно до яких до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , відповідно до реєстру боржників. 29.05.2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до яких до ТОВ "ФК "Ейс" перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , відповідно до реєстру боржників. Всупереч умов договору ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим, виникла заборгованість станом на 29.05.2025 року у розмірі 55672,96 грн. та складається: 15050,00 грн - заборгованість по кредиту; 40622,96 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. 
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 серпня 2025 року позов ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" 55672,96 грн заборгованості за договором кредитної лінії №480762331 від 20.03.2023 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та 5000,00 грн за надання професійної правничої допомоги.                       Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволення позову у повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 20.03.2023 він отримав кредит у розмірі 15050,00 грн, терміном на 5 років. 17 травня 2023 основну суму боргу в розмірі 15050,00 грн він сплатив на розрахунковий рахунок кредитодавця, що підтверджується квитанцією долученою до апеляційної скарги. Зазначає, що після сплати основної суми борги, коштами кредитодавця не користувався. Судом не було враховано, що умови договору є несправедливими, щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції), що суперечить вимогам ст. 11, 18 Закону України «про захист прав споживачів». Крім того, всупереч вимогам ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» суд стягнув відсотки , які перевищують 1% денної процентної ставки. Суд першої інстанції не врахував, що основна сума кредиту сплачена, а розмір нарахованих відсотків є несправедливим, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг.
31 жовтня 2025 року представник ТОВ «ФК «Ейс» - Поляков О.В. подав відзив на апеляційному скаргу у якому просить рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.08.2025 – залишити без змін. У відзиві вказує, що відповідно до умов кредитного договору кредитодавець надав відповідачу кредит на суму 15050,00 грн строком на 15 днів. Однак, відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту у встановлений кредитним договором строк не виконав. Відтак, позивач вправі вимагати від скаржника повернення отриманих за кредитним договором коштів, а також процентів за неправомірне користування такими коштами, що передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України. Сторони погодили два різні механізми нарахування процентів залежно від строку користування кредитом: нарахування за дисконтною та базовою ставками. Виходячи з умов кредитного договору, нараховані відповідачу проценти за користування кредитом поза межами встановленого кредитним договором строку кредитування у розмірі 40622,96 грн є погодженою сторонами мірою відповідальності за порушення скаржником строків повернення кредиту, які підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. З розрахунку заборгованості, вбачається, що 15.05.2023 скаржником здійснено платіж у розмірі 15 050,00 грн на часткове погашення нарахованих відсотків. Зазначена сума є співмірною з розміром тіла кредиту, проте внесення коштів відбулося з порушенням умов кредитного договору. Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено, що на момент укладення цього договору, сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування - 04.04.2023, а саме протягом 15 днів від дати отримання першого траншу позичальником. Відповідно до п. 7.6. договору у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та нараховані проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору. Таким чином, ОСОБА_1 достеменно відомо про встановлений договором порядок та черговість погашення заборгованості.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №480762331, відповідно до п. 2.3. якого товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит на суму 15050,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов договору та додатків до нього. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 04.04.2023 рік.
На період строку до 04.04.2023 нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,02 відсотка від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Після закінчення дисконтного періоду проценти нараховуються за відсотковою ставкою 2,98% вдень, від суми залишку заборгованості. Договір діє протягом 5 років.
Кредитний договір підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором MNV4C93Y, відправленим 20.03.2023 на номер мобільного телефону, який вказаний позичальником у заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_1 . При цьому, без отримання повідомлення із відповідним ідентифікатором і без здійснення входу на сайт ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" такий договір не був би укладений.
Із платіжного доручення вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 20.03.2023 грошові кошти: в розмірі 15050,00 грн.
             28 листопада 2018 року товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно умов якого, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язується відступити ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. 
28 листопада 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін.                                   В подальшому, 31.12.2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду №26, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2021 року. 
31 грудня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду №27 від 31.12.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 
31 грудня 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 
31 грудня 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. 
19 грудня 2024 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу №19/1224-01, відповідно до яких до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 відповідно до реєстру боржників.     
29 травня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до яких до ТОВ "ФК "Ейс" перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 відповідно до реєстру боржників.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №480762331 від 20.03.2023, вбачається, що сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 55672,96 грн., з яких: 15050,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 40622,96 грн - заборгованість за відсотками.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного кредитного договору не виконує, до погашення заборгованості заходів не вживав.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У даній справі встановлено, що 20 березня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №480762331, відповідно до п. 2.3. якого, товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит на суму 15050,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов договору та додатків до нього. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 04.04.2023 рік.
На період строку до 04.04.2023 нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,02% відсотка від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Після закінчення дисконтного періоду проценти нараховуються за відсотковою ставкою 2,98% вдень, від суми залишку заборгованості. Договір діє протягом 5 років.
Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.08.2023 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 55672,96 грн, з яких: 15050,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 40622,96 - заборгованість за відсотками.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що сплатив тіло кредиту у розмірі 15050,00 грн.
Із розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 - 15.05.2023 здійснив погашення заборгованості за кредитом у розмірі 15050,00 грн, яка станом на дату погашення становила 35740,74 грн, та внесена сума була зарахована Товариством на погашення відсотків за користування кредитом, згідно умов укладеного договору. А саме, відповідно до п.7.6 договору у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та нараховані проценти за користування кредитом.
Таким чином, заборгованість за договором кредитної лінії №480762331 від 20.03.2023 у розмір 55672,96 грн нарахована в межах строку дії договору, з урахуванням часткової сплати ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 15050,00 грн та у відповідності до умов укладеного між сторонами договору.
Щодо посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що розмір заборгованості по нарахованих відсотках за несвоєчасно виконані зобов`язання є несправедливим у розумінні ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», то таке посилання є помилковими, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, умовами кредитного договору та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розуміння п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів».
Слід зазначити, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.
Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті.
Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Однак, дана норма стосується щодо вимог про нарахування неустойки (пені, штрафу) яку позивач не нараховував та не заявляв таких вимог у позові.
Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на порушення ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», а саме нарахування відсотків, які перевищують 1% денної процентної ставки.
Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року, тобто після укладення договору №480762331 від 20 березня 2023 року.
Крім цього, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» визначено, що положення ч. 5 ст. 8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Так протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5%, протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже, не може бути судом застосовано ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки самим Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 20 березня 2023 року, тобто до набрання чинності цим Законом, тому процента ставка нараховувалась у відповідності до чинного законодавства, яке діяло до набрання чинності цим Законом і підстав нараховувати понижену проценту ставку у розмірі 1% у суду немає.
Оскільки, в матеріалах справи міститься договір кредитної лінії, який підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відсутні докази повернення отриманого кредиту у повному розмірі, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді