УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/6452/25 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В. 
Номер провадження №33/4805/552/26
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., за участі захисника Семеньки В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Семеньки Василя Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 12 січня 2026 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 12 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 14.11.2025 о 22 год. 57 хв. на 235 км автодороги М-06, у Звягельському районі Житомирської області ОСОБА_1 керував автомобілем "Вольксваген Транспортер", номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1"а" Правил дорожнього руху. Вчинив правопорушення повторно протягом року.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Семенька В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови. В апеляційній скарзі, зокрема, вказує на безпідставність зупинки ОСОБА_1 . Вважає, що відносно останнього повинен був складатися протокол за ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки станом на 14.11.2025 вже закінчився строк притягнення ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП, що свідчить про відсутність повторності. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Семенька В.М., перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за порушення ним п. 2.1а ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №513344 від 14.11.2025 вбачається, що 14.11.2025 о 22 год. 57 хв. на 235 км автодороги М-06, у Звягельському районі Житомирської області ОСОБА_1 керував автомобілем "Вольксваген Транспортер", номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.1).
За змістом п.2.1а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, повторно протягом року.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.1а Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: довідкою відділу АП УПП в Житомирській області від 17.11.2025 про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортним засобом, яке підлягає вилученню (а.с.3); довідкою відділу АП УПП в Житомирській області від 17.11.2025 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3400 грн. за ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.4); копією постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11.03.2024р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; копією постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №306094 від 16.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с.5); рапортом поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Житомирській області Коробчука А. від 14.11.2025 (а.с.6); наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.23).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.
Твердження апелянта про відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для зупинки транспортного засобу під час керуванням ОСОБА_1 та проведення подальшої перевірки документів як підставу для скасування постанови, апеляційний суд до уваги не бере, виходячи з наступного.
Так, з матеріалів справи та відеозапису зафіксований рух автомобіля марки «Вольксваген Транспортер», номерний знак НОМЕР_1 , який був зупинений працівниками поліції за допомогою сигнального жезлу, до нього одразу підійшли працівники поліції, на місці водія перебував громадянин ОСОБА_1 , особу якого було встановлено пізніше, якому було оголошено причину зупинки авто – технічна несправність правої фари. В ході спілкування було виявлено, що ОСОБА_1 не має права керування транспортним засобом, оскільки раніше був позбавлений за рішенням суду. 
Крім цього, згідно з рапортом поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Житомирській області від 14.11.2025, 14.11.2025 о 22 год. 57 хв. на ад М-06 Київ-Чоп 235 км згідно ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» було зупинено транспортний засіб Volkswagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . При перевірці документів згідно ІКС ІНПН було встановлено що посвідчення водія, яке пред`явив ОСОБА_1 підлягає вилученню на виконання постанови суду. 
Таким чином, зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідала вимогам ст.35 Закону України «Про національну поліцію» та була обумовлена порушенням водієм Правил дорожнього руху, про що останнього було проінформовано працівниками поліції.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що у будь-якому випадку, незгода водія з причиною зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та не може свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.
Доводи апеляційної скарги про те, що на момент складення протоколу відносно ОСОБА_1 закінчився строк притягнення ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП, що свідчить про відсутність повторності за ст.126 КУпАП, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
В матеріалах справи міститься копія постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11.03.2024р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також копія постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП у квітні 2025 року, яка набрала законної сили, що підтверджує позбавлення водія права керування ТЗ та вчинення ОСОБА_1 правопорушення повторно протягом року (керував транспортним засобом, не маючи такого права), тому дії останнього кваліфіковані вірно за ч. 5 ст.126 КУпАП.
Посилання сторони захисту на постанову Бородянського районного суду Київської області від 01 серпня 2025 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, як на підставу незаконності першої постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №306094 від 16.04.2025р., якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП за керування Т/З без посвідчення водія, є необґрунтованими.
Той факт, що постановою Бородянського районного суду Київської області від 01 серпня 2025 року було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за недоведеністю виконання функцій водія, не створює ланцюгову преюдицію по відношенню до всіх його подальших дій в цей день і винесених постанов, та автоматично не спростовує законність та дію постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №306094 від 16.04.2025р, яка була винесена поліцейським. Станом на теперішній час дана постанова не оскаржувалась в установленому законом порядку та є чинною, а тому правомірно була врахована при кваліфікацій дій та визначенні повторності вчинення аналогічного діяння водієм і складання протоколу за ч.5 ст.126 КУпАП.
Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 ставиться у провину керування транспортним засобом, не маючи права керувати таким транспортним засобом, повторно протягом року. 
Наявність попереднього стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на підставі постанови суду від 11.03.2024, а також постанови поліцейського у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №306094 від 16.04.2025р., якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, свідчить про обґрунтованість висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом, не маючи права керувати таким транспортним засобом, повторно протягом року. 
Наведені апелянтом доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Семеньки Василя Михайловича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 12 січня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: