Справа № 724/3546/25 	
Провадження № 1-кп/724/38/26	

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін: 
за участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині кримінальне провадження №12025262020003189 від 19.09.2025 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Банилів, Вижницького району, Чернівецької області, водія в/ч НОМЕР_1 , освіта загально середня, не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягався до кримінальної відповідальності,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

19.09.2025 близько 02 години 05 хвилин солдат військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 , перебуваючи на території господарства по АДРЕСА_2 будучи в стані алкогольного сп?яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власника транспортного засобу поблизу, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 21154» державний номерний знак НОМЕР_3 , який припаркований за вказаною адресою та належить 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відчинив незачинені водійські дверцята вказаного автомобіля, після чого сів за кермо цього автомобіля, повернув ключ, що знаходився у замку запалення, завівши двигун рушив з місця, таким чином умисно, незаконно заволодів автомобілем маки «ВАЗ 21154» державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 . Після чого, солдат ОСОБА_4 розпочав рух на вказаному транспортному засобі, проїхавши з с. Колінківці Чернівецького району до с. Банилів Вижницького району Чернівецької області близько 50 км, де його злочинна діяльність була припинена працівниками поліції. 
Допитай в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, визнав, та пояснив суду, що 19.09.2025 близько 02 години, він, перебуваючи в с. Колінківці Чернівецького району в стані алкогольного сп?яніння, після розпивання алкоголю із власником автомобіля, скориставшись його відсутністю, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 21154», відчинив незачинені водійські дверцята, сів за кермо, повернув ключ, завів двигун, рушив з місця, на вказаному транспортному засобі, проїхавши з с. Колінківці Чернівецького району до с. Банилів Вижницького району Чернівецької області близько 50 км. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представник - адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, причину неявки не повідомили, заяв чи клопотань до суду не надсилали.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 349, 351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченого, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винуватість обвинуваченого, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі, суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів та враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Визначаючи вид та міру покарання, яке має понести ОСОБА_4 , суд враховує, що останній вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, дані про його особу, зокрема, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, має середню освіту, не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий, характеризується із місця несення служби позитивно.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. 
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд вважає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому є: вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкості вчиненого злочину, а також предмета посягання, характеру діянь, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують обвинуваченого, думки прокурора щодо виду та строку покарання, суд дійшов висновку, про доцільність призначення покарання у вигляді позбавлення волі, на строк, у межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України, та вважає, що забезпечити виправлення ОСОБА_4 можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду.
У відповідності до ч.4 ст.76 КК України та ч.1 ст.163 КВК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.
Згідно п.1 розділу ІІІ наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням» від 17 вересня 2020 року №337, командир (начальник) військової частини (установи) є відповідальним за здійснення організації контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до п.4 розділу ІV наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням» від 17 вересня 2020 року №337, у разі звільнення військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, з військової служби до закінчення іспитового строку командир (начальник) військової частини (установи) через національного оператора поштового зв`язку України надсилає до уповноваженого органу з питань пробації, який територіально знаходиться за місцем постановки військовослужбовця на військовий облік, наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби та його особову справу для здійснення подальшого нагляду. Уповноважений орган з питань пробації, у триденний строк після отримання особової справи військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, надсилає письмове повідомлення про її отримання та поставлення військовослужбовця на облік.
Ураховуючи, що суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання із встановленням іспитового строку, відповідно до ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем, суд вважає за необхідне контроль за його поведінкою у період іспитового строку покласти на командира (начальника) військової частини (установи), в якій обвинувачений проходить або у подальшому проходитиме військову службу, а у разі його звільнення з військової служби до спливу іспитового строку нагляд за його поведінкою протягом іспитового строку має бути покладений на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Цивільного позову по кримінальному провадженню не заявлено.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів на проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченої в повному об`ємі на користь держави.
Клопотань про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до суду не надходило.
Долю речових доказів, належить вирішити у відповідності зі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349,369, 370, 374,376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покласти на  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3  , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України, ч. 1 ст. 163 КВК України та наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням» від 17.09.2020 року № 337 контроль за поведінкою  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на період іспитового строку покласти на командира (начальника) військової частини (установи), в якій останній проходить/проходитиме військову службу.
У разі звільнення  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з військової служби до спливу іспитового строку нагляд за його поведінкою протягом іспитового строку покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати залучення експертів у розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 коп. в дохід держави. 
Речові докази: 
-транспортний засіб марки ВАЗ 21154, д.н.з. НОМЕР_3 , який передано на зберігання ОСОБА_7 - повернути власнику транспортного засобу; 
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та ключі запалення двигуна, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №6 (м.Новоселиця) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області відповідно до квитанції № 10 від 19.09.2025 - повернути власнику транспортного засобу; 
-сліди пальців рук на 4-х відрізках прозорої липкої стрічки, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №6 (м.Новоселиця) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області відповідно до квитанції № 8 від 19.09.2025 - знищити; 
-накладку важеля перемикання передач , накладку на підголівник, накладку керма, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №6 (м.Новоселиця) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області відповідно до квитанції № 9- від 19.09.2025 - повернути власнику транспортного засобу. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: 	ОСОБА_1