19.01.26
22-ц/812/72/26
Провадження № 22-ц/812/72/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
19 січня 2026 року м. Миколаїв
справа № 484/3339/25
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Серебрякової Т.В., Тищук Н.О.,
переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Пузіним Денисом Миколайовичем, на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 26 вересня 2025 року під головуванням судді Коваленко Н.А., повне судове рішення складено цього ж дня,
У С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося з позовом до ОСОБА_1 (після укладання шлюбу - ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості.
Позивач зазначав, що 07 липня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №414039668, право вимоги за яким відповідно до укладених договорів факторингу між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01( з урахуванням додаткових угод до нього), а в подальшому між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» від 23 лютого 2024 року за №023/0224-01 та між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» від 29 травня 2025 року за №29/05/25-Е - перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС»
Відповідач умови кредитного договору від 07 липня 2021 року №414039668 не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 28529 грн 05 коп., що складається з: 16105 грн 95 коп. - заборгованість по основному боргу, 12423 грн 10 коп. - заборгованість за відсотками, яку позивач просив стягнути. Також просив стягнути 7000 грн витрат на правничу допомогу.
Заперечуючи проти позову  ОСОБА_1 - вказала, що не укладала ні в якій формі кредитний договір та не отримувала коштів від первісного кредитора. Надані позивачем копія кредитного договору з додатками не є належними та достовірними доказами, оскільки жодний документ не підписаний нею особисто, докази ідентифікації та верифікації, реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, генерації та фактичного надсилання одноразового паролю-ідентифікатора, фактичного підписання примірника оригіналу кредитного договору та додатків відсутні. Довідки ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» як зацікавленою особою, за відсутності інших доказів, не є належним та достатнім доказом. Крім того, позивачем не надано доказів отримання нею повідомлень про набуття права вимоги кожним кредитором. Розрахунки заборгованості надані первісним кредитором мають бути відхилені, оскільки видані зацікавленими особами. Також заперечувала проти стягнення 7000 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки вказана сума є завищеною та неспівмірною, не відповідає критеріям, визначеним Європейським судом з прав людини, а також прямій забороні покладення таких витрат на споживача кредитних послуг передбаченій ч. 8 ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування». 
У відповіді на відзив ТОВ «ФК «ЕЙС» зазначило, що відповідачкою було підписано кредитний договір №414039668 у формі електронного документу відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору, який був направлений на мобільний телефон вказаний нею у заявці. Доказами накладення електронного підпису є QR ко, який містить інформацію про підписанта. Жодних підтверджень щодо недоведеності укладення кредитного договору відповідач не надала. Перехід права вимоги за кредитним договором від 07 липня 2021 року відбувся на законних підставах, оскільки реєстри прав вимоги були укладені в межах чинності договорів факторингу та вже після укладення кредитного договору. Позивачем підтверджено перерахування кредитних коштів платіжним дорученням, наданим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», які містять підпис та печатку Товариства.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 вересня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №414039668 від 07.07.2021 року, з яких: 16105 грн 95 коп. - сума заборгованості по тілу кредиту; 12423 грн. 10 коп. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам, а всього стягнуто 28 529 грн 05 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» 2 422 грн 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн 00 коп.
Задовольняючи позов, суд виходив із доведеності укладання 07 липня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 кредитного договору, на підставі якого останньою були отримані кредитні кошти, порушення відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася кредитна заборгованість у зазначеному позивачем розмірі, що підлягає стягненню. Витрати на правничу допомогу з урахуванням складності справи, обсягом фактично наданих послуг принципу співмірності та розумності судових витрат судом було зменшено до 4000 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Пузін Д.М., посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідачки зазначав, що з матеріалів справи вбачається, що право вимоги до ОСОБА_1 переходило тричі: від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача ТОВ ФК «ЕЙС». Разом з тим, на момент укладення Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 грошові зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 414039668 від 07.07.2021 ще не існували, а відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Оскільки на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , то у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року. Апелянт вказує, що позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» не доведено факту переходу права вимоги до відповідачки за кредитним договором № 414039668 від 07.07.2021 на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а наступні переходи прав вимоги є похідними і не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Наведене відповідає позиції Верховного Суду України, сформованій у справі №752/8842/14-ц від 05.07.2017 року. Звертав увагу, що наявні в матеріалах справи реєстри прав вимоги, де боржником зазначено ОСОБА_1 , самі по собі не свідчать про набуття позивачем прав кредитора по відношенню до позичальника, а є додатками до договору та його невід`ємною частиною. Крім того, доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення права вимоги № 28/1118-01 від 28.11.2018 позивачем не надано.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЕЙС» просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Зазначало, що укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з ОСОБА_1 від 07.07.2021 р. не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним Твердження апелянта, що позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. є помилковим та не ґрунтується на фактичних обставинах справи, так як на підтвердження правомірності заявлених позовних вимог позивачем разом з позовною заявою надано Акт звірки взаємних розрахунків та Протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги за Реєстром прав вимоги № 167 від 04.01.2022 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог апеляційної скарги, як це передбачено частиною першою статті 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам закону.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Судом першої інстанції установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 07 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 414039668, за яким кредитодавець - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 21 500 грн 00 коп. на умовах зворотності, строковості, платності, строком на 126 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора MNV55R5U.
За умовами вказаного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (далі- «Дисконтна процентна ставка») (пункт 1.4. Договору).
На умовах, викладених в п.1.6 договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (далі-«Базова процентна ставка») (пункт 1.5 Договору).
Умови нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що в разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою, починаючи з наступного дня, що слідує датою платежу. У разі якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за договором, умови у вигляді нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості (пункт 1.6. Договору).
Відповідно до п. 1.6.1. Договору за умови застосування до відносин між сторонами умов нарахування процентів за Базовою процентною ставкою: загальні витрати за кредитом складають 21 932 грн 68коп., орієнтовна загальна вартість кредиту складає 43432 грн 68 коп.
Додатком №1 до Договору № 414039668 від 07.07.2021 сторони погодили графік розрахунків. Як вбачається з пункту 2. Договору, загальна вартість кредиту складає 33147грн 02коп. та включає в себе витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом в розмірі 11647грн 02коп. та суму (тіло) кредиту в розмірі 21500 грн.
На виконання умов вказаного Кредитного договору 07 липня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано ОСОБА_1 21 500 грн. на картковий рахунок, який було зазначено відповідачкою у заявці на отримання грошових коштів, що підтверджується довідками АТ «Універсал Банк» та АТ «Комерційний банк «Глобус», наданими на виконання ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.08.2025 року (т.2 а.с. 56-58, 88 ).
За такого судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що при підписанні кредитного договору № 414039668 між відповідачкою та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було погоджено всі істотні умови договору та кредитодавцем обов`язки за кредитним договором були виконані належним чином. 
Доказів на спростування факту отримання кредитних коштів відповідачкою не було надано, як не було надано і доказів належного виконання своїх обов`язків за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів.
Судом також встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) уклало з ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 31 грудня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Додаткову угоду № 26 до вказаного договору факторингу, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року - Додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року, 31 грудня 2022 року Додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року, 31 грудня 2023 року Додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року.
Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.3. Договору під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 1.2. визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до Договору, а саме - реєстрах прав вимоги.
Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку цього Договору (п.4.1.).
Фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб (підпунктом 5.3.3 договору факторингу). 
Відповідно до Витягу реєстру прав вимоги № 161 від 04 січня 2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 414039668 від 07 липня 2021 року на загальну суму 28 529 грн 05 коп., з яких: 16 105 грн 95 коп. - за тілом кредиту, 12 423 грн 10 коп. - за процентами (т. 1 а.с. 71-72).
23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року. 
Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, визначених у відповідних реєстрах прав вимоги. 
Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому у відповідному додатку до договору (п.4.1).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 23 лютого 2024 року до договору факторингу № 23/0224-01 від 23 лютого 2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 414039668 від 07 липня 2021 року на загальну суму 28 529 грн 05 коп., з яких: 16 105 грн 95 коп. - за тілом кредиту, 12 423 грн 10 коп. - за процентами (т. 1 а.с. 63-64).
Відповідно до підпункту 5.3.3 договору факторингу Фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.
29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 29/05/25-Е (а.с. 113-119). 
За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників.
Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року та Витягу з реєстру боржників до вказаного Договору факторингу від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 414039668 від 07 липня 2021 року на загальну суму 28 529 грн 05 коп., з яких: 16 105 грн 95 коп. - за тілом кредиту, 12 423 грн 10 коп. - за процентами (т. 1 а.с. 55-56).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).
Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
Враховуючи наведені положення закону та зміст долучених позивачем договорів факторингу, реєстрів боржників, колегія суддів вважає, що позивач належними та допустимими доказами довів той факт, що набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 414039668 від 07 липня 2021 року.
Отже доводи апеляційної скарги про недоведеність цього факту суперечить наявним у справі доказам.
У даній справі, право вимоги до боржника ОСОБА_1 переходило від первісного кредитора до кожного наступного нового кредитора три рази, де фінальним кредитором є ТОВ «ФК ЕЙС», а відтак для перевірки існування у позивача права вимагати виконання боржниками відповідних обов`язків має надати докази переходу прав у зобов`язанні на кожному етапі.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження факту набуття ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК ЕЙС» права вимоги до відповідача за кредитним договором позивач надав копії відповідних документів - договорів, реєстрів боржників, актів приймання-передачі, виписки по особовому рахунку боржника.
При цьому статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено момент набуття ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги - з моменту підписання відповідного реєстру прав вимоги. А право майбутньої вимоги - з моменту виникнення такого права вимоги до боржника і додаткового оформлення не потребує (пункт 4.1). Аналогічні положення передбачені додатковими угодами до цього договору факторингу.
Норми статті 1077 ЦК України не містять імперативного положення про те, що право вимоги до нового кредитора за договором факторингу переходить саме з моменту сплати оплати новим кредитором (фактором) на користь первісного кредитора (клієнта) заборгованості та інших платежів відповідно до договору факторингу. 
У справі, що переглядається в апеляційному порядку, умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та наступних договорів факторингу не було передбачено, що права грошової вимоги вважаються відступленими в день отримання клієнтом в повному обсязі оплати за такими договорами. 
ТОВ «Таліон плюс» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 з моменту підписання відповідного реєстру прав вимоги до цього боржника, а позивач, відповідно, набув таке право вимоги після підписання реєстру боржників та акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року.
За такого, позивач, як кредитор у зобов`язанні, має право на задоволення вимог до боржника  ОСОБА_1 . 
Відповідно до виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №414039668 від 07 липня 2021 року на загальну суму 28 529 грн 05 коп., з яких: 16 105 грн 95 коп. - за тілом кредиту, 12 423 грн 10 коп. - за процентами.
Вказаний розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовано, свого контррозрахунку заборгованості або доказів належного виконання зобов`язань суду не надано.
Апеляційна скарга також не містить доводів щодо незгоди із розміром заборгованості.
За огляду на викладене суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши обставини справи правильно застосувавши норми матеріального права до спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову і доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків суду першої інстанції.
Отже апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
З огляду на результати апеляційного перегляду справи відсутні передбачені ч. 13 ст. 141 ЦПК України підстави для зміни розподілу судових витрат, проведеного судом першої інстанції.
Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Пузіним Денисом Миколайовичем, залишити без задоволення.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку і випадках, передбачених 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Т. В. Серебрякова

Н.О. Тищук

Повне судове рішення складено 27 січня 2026 року