ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
03 лютого 2026 року 	Справа № 280/10727/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТОТЕХІМПОРТ" (69000, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вул. Штабна, будинок 13, приміщення 19, ЄДРПОУ 44830259) до Тернопільської митниці (46400, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 38; ЄДРПОУ 43985576) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,
ВСТАНОВИВ:
03 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТОТЕХІМПОРТ" (далі – позивач) до Тернопільської митниці (далі – відповідач, Митниця), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000374/2 від 20 листопада 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначає, що надані до митного органу при митному оформлені поставленого товару документи, не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та інших недоліків, передбачених пунктом 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України (далі – МК України). Вказує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Позивач вважає, що надав належні, достовірні та у своїй сукупності достатні документи для підтвердження визначеної ним митної вартості товару, а жодна із зазначених Митницею розбіжностей у поданих товариством документах, не може вважатись як чинник розбіжностей при визначенні переліку документів, що вимагалися від позивача в процесі консультацій щодо митного оформлення задекларованого товару. Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
17 грудня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами та зазначає, що за результатами застосування автоматизованої системи управління ризиками згенеровано форми митного контролю та визначено перелік необхідних до виконання митних процедур, у тому числі щодо можливого заниження митної вартості товару. Під час здійснення митного контролю опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, та встановлено наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах, а також наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі, у зв`язку з чим у декларанта витребувано додаткові документи. Декларантом надано прайс-лист та комерційну пропозицію, а також повідомлено митний орган про те, що інші додаткові документи надаватися не будуть. Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товару, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні. З цих підстав вважає спірне рішення таким, що прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим. Просить в задоволенні позову відмовити.
17 грудня 2025 року від представника Тернопільської митниці на адресу суду надійшло клопотання про призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження та/або з викликом сторін.
Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року у задоволенні вищезазначеного клопотання відмовлено.
23 січня 2026 року від представника позивача на адресу суду через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії Рішення Південно-Східної митниці про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000374/2 від 20.11.2025 року до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.
У період з 21 січня 2026 року по 26 січня 2026 року суддя Татаринов Д.В. перебував у щорічній оплачуваній відпустці, у зв`язку із чим на підставі Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2026 року заява передана на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Киселю Р.В.
Ухвалою суду від 26 січня 2026 року вищезазначену заяву представника позивача задоволено, зупинено, до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/10727/25, дію рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000374/2 від 20 листопада 2025 року.
На підставі матеріалів справи, судом встановлено такі обставини.
15 травня 2025 року між позивачем (Покупець) та GS DALIAN CO., LTD (Китай) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № SHANGDU-1-2025 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
02 січня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» (Комітент) та позивачем (Комісіонер) укладено договір комісії №210825-1, відповідно до якого Комітент доручає Комісіонеру, а Комісіонер від свого імені та за рахунок Комітента зобов`язується за винагороду придбати та імпортувати в Україну продукцію для Комітента відповідно до умов договору.
У пункті 1.2 договору №210825-1від 02 січня 2025 року зазначено, що конкурентні умови угод, кількість та максимальна ціна придбаної продукції, а також інші умови та вказівки Комітента наводяться в Дорученнях Комісіонеру, які є невід`ємною частиною цього Договору.
19 травня 2025 року було підписано Доручення №1905/1Б Комітента Комісіонеру в рамках договору комісії №210825-1 від 02 січня 2025 року на придбання та імпортування в Україну продукції в асортименті та кількості вказаних у дорученні, на загальну суму 14048,16 дол.США. Комісійна винагорода за виконання доручення становить 0,2% від загальної вартості поставленого товару у гривнях.
Відповідно до Специфікації №1 від 17 червня 2025 року до контракту № SHANGDU-1-2025 від 15 травня 2025 року, сторони узгодили поставку партії товару в асортименті загальною вартістю 14048,16 дол.США на умовах поставки FOB Xingang, умови оплати: попередня оплата 14048,16 дол.США.
Продавцем виписано рахунок-фактуру (інвойс) №0215925 від 11 серпня 2025 року на оплату товару загальну суму 14048,16 дол.США, відповідно до контракту № SHANGDU-1-2025 від 15 травня 2025 року, специфікацій №1 від 17 червня 2025 року.
Згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті №1690 від 20 серпня 2025 року позивач сплатив на користь GS DALIAN CO., LTD кошти в сумі 14048,16 дол.США, призначення платежу містить посилання на контракт № SHANGDU-1-2025 від 15 травня 2025 року та Специфікацію 1 від 17 червня 2025 року.
Для здійснення митного оформлення товару, декларантом позивача подано до митного органу електронну митну декларацію (ЕМД) №25UA403070010581U8 від 19 листопада 2025 року, в якій заявлено до митного оформлення такі товари:
Товар №1 «Пластини, листи з пористої, незатверділої вулканізованої гуми, прямокутної форми з рівними, не обробленими краями, не армовані, без сполучення з текстильними матеріалами: Пластина пориста (губчаста) 3мм -204кг; Пластина пориста (губчаста) 5мм -612кг; Пластина пориста (губчаста) 8мм -306кг; Пластина пориста (губчаста) 10мм х 1м -430кг; Пластина пориста (губчаста) 16мм -378кг. Галузь застосування - виготовлення гумотехнічних виробів, що служать для ущільнення нерухомих з`єднань, запобігання тертя між металевими поверхнями, для сприйняття одиночних ударних навантажень, а також в якості прокладок, настилів і інших ущільнювальних з`єднань.»;
Товар №2 «Пластини, листи з непористої, незатверділої вулканізованої гуми, покриття для підлоги, нарізані за довжиною, з необробленими краями, доріжка гумова: -3мм х 1,2м (копійка) -805кг (16 рулонів, 8,85п/м в рулоні); -3.мм х 1,5м (копійка) -1467кг (29 рулонів, 7,4п/м в рулоні); -3.мм х 1,2м (смужка) -800кг (16 рулонів, 8,85п/м в рулоні); -3.мм х 1,5м (смужка) -1050кг (20 рулонів, 7,4п/м в рулоні).»;
Товар №3 «Пластини, листи з непористої, незатверділої вулканізованої гуми, прямокутної форми з рівними, не обробленими краями, не армовані, без сполучення з текстильними матеріалами, гумова техпластина: Пластина гумова 1мм х 1,3м -411кг; Пластина гумова 1,5мм х 1,3м -510кг; Пластина гумова 2мм х 1,3м -600кг; Пластина гумова 3мм х 1,3м -2000кг; Пластина гумова 4мм х 1,3м -2000кг; Пластина гумова 5мм х 1,3м -2023кг; Пластина гумова 8мм х 1,3м -800кг; Пластина гумова 10мм х 1,3м -1013кг; Пластина гумова 16мм х 1,0м -583кг; Пластина гумова 20мм х 1,0м -1193кг; Пластина гумова 25мм х 1,0м -483кг; Пластина гумова 30мм х 1,0м -1293кг; Пластина гумова 40мм х 1,0м -1013кг; Пластина гумова 2мм х 1,3м (МБС) -409кг; Пластина гумова 3ммх 1,3м (МБС) -506кг; Пластина гумова 4ммх 1,3м (МБС) -800кг; Пластина гумова 5ммх 1,3м (МБС) -957кг; Пластина гумова 6ммх 1,3м (МБС) -650кг; Пластина гумова 10мм х 1,0м (МБС) -523кг. Галузь застосування - виготовлення гумотехнічних виробів, що служать для ущільнення нерухомих з`єднань, запобігання тертя між металевими поверхнями, для сприйняття одиночних ударних навантажень, а також в якості прокладок, настилів і інших ущільнювальних з`єднань.».
Митна вартість товарів визначена за першим методом (за ціною контракту) з урахуванням вартості транспортних витрат до кордону України. 
Разом із митною декларацією позивачем надано документи на підтвердження заявленої митної вартості товару (графа 44 МД): декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №SHANGDU-1-2025 від 15 травня 2025 року; специфікація №1 від 17 червня 2025 року; рахунок-фактура (інвойс) №0215925 від 11 серпня 2025 року; пакувальний лист від 11 серпня 2025 року; банківська платіжна інструкція №1690 від 20 серпня 2025 року (100% передплата); виписка з банківського рахунку; договір комісії №210825-1 від 02 січня 2025 року; доручення Комітента Комісіонеру №1905/15 від 19 травня 2025 року; договір мультимодального перевезення №2702/912/25 від 27 лютого 2025 року; заявка на перевезення №G251031-02 від 11 серпня 2025 року; коносамент F6BW25080820 від 06 вересня 2025 року; залізнична накладна (YMBC/SMGS) №2151-613075 від 07 листопада 2025 року; рахунок №G251031-02 від 31 жовтня 2025 року; акт виконаних робіт від 15 листопада 2025 року; довідка про транспортні витрати від 31 жовтня 2025 року. 
Автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» згенеровано форми митного контролю та необхідні до виконання митні процедури:
«000 Інформаційне повідомлення товар(и) № 1, 2, 3: Це перше митне оформлення імпортером цього коду товару з даною країною походження за останні 365 днів.
За участі суб`єкта ЗЕД (гр.8, 9 МД) наявні протоколи про порушення митних правил. Розглянути питання щодо посилення митного контролю з метою недопущення повторних порушень»; 
«105-2 По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1,3)3дійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 статті 53 МКУ..»; 
«106-2 По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1,3)3дійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01 липня 2021 року № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запитудодатковихдокументів відповідно до частин 3 та 4 статті 53 МКУ.»
Митниця направила уповноваженій особі повідомлення з вимогою надання додаткових документів наступного змісту:
«Повідомлення від митниці декларанту Відповідно до пункту 2 статті 264 МКУ прошу Вас представити до митного контролю та митного оформлення оригінали документів. Відповідно до частини 2 статті 53 МКУ прошу надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У зв`язку із тим, що документи, які подані до митного оформлення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари відповідно до частини 3 статті 53 МКУ прошу надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.».
На вимогу митного органу позивачем направлено лист №001-20/11 від 20 листопада 2025 року, до якого додатково долучено: комерційна пропозиція від 09 червня 2025 року; прайс-лист виробника товару від 02 червня 2025 року; виписка з особистого банківського рахунку за серпень 2025 року, а також зазначено, що інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару надаватись не будуть.
За результатами розгляду поданих позивачем документів, Митницею винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000374/2 від 20 листопада 2025 року відповідно до якого зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товару, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару. Вказано, що за результатами опрацювання документів встановлені наступні невідповідності: 
1. У відповідності до відомостей, зазначених у митній декларації від 19 листопада 2025 року №25UA403070010581U8 та коносаменті від 06 вересня 2025 року №BW25080820 поставку оцінюваної партії товару здійснено морським транспортом у контейнерах з порту Xingang, CHINA до порту Gdansk, POLAND. Разом з цим, згідно із даних, наведених у накладних УМВС від 07 листопада 2025 року № 613075, товар переміщувався з порту Gdansk, POLAND до Медика/Мостиська та до м. Тернопіль залізничним транспортом. Враховуючи вищезазначене, товар був перевантажений у порту Gdansk, що свідчить про наявність додаткових витрат, пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару. З наведеного випливає неможливість перевірити числові значення понесених витрат на транспортування товару, які є складовою митної вартості товару;
2. Враховуючи умови поставки FOB та відповідно до пункту 3.1.1 Контракту № SHANGDU-1-2025 від 15 травня 2025 року, контрактна ціна на товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) до порту призначення, без розвантаження в порту, проте митної декларації країни відправлення, яка б підтверджувала здійснення митних формальностей та сплату експортних мит і інших зборів до митного оформлення надана не була..
Декларантом подано нову митну декларацію ЕМД № 25UA403070010638U6 від 20 листопада 2025 року, сплачено вартість донарахованих митних платежів відповідно до спірного рішення про коригування митної вартості товарів, товар випущено у вільний обіг із застосуванням індивідуальної гарантії № 25UA120012003TAJ0 від 20 листопада 2025 року, яка видана АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Відповідно до умов гарантії АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».
Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів № №UA403070/2025/000374/2 від 20 листопада 2025 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 1 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частиною 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 МК України).
За правилами частини 6 статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Частиною 1 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
За положеннями частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).
За визначенням, наведеним у частині 1 статті 256 МК України, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини 12 статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.
Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у статті VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.
При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.
Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
З огляду на наведені норми, суд також зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.
При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості лише у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом у подібних правовідносинах, зокрема, але не виключно, у постановах від 27 березня 2020 року (справа №540/2605/18), від 06 травня 2020 року (справа №140/1713/19), від 02 липня 2019 року (справа №804/1416/16), від 30 липня 2018 року (справа №804/16582/14), від 05 червня 2018 року (справа №804/475/16), від 02 червня 2022 року –(справа № 460/2674/20) тощо.
Необхідно також зауважити, що Законом України №227-V від 05 жовтня 2006 року "Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).
Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А "Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)" у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.
Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" 26-29 березня 2001 року вимагають, щоб документарні вимоги були зведені до мінімуму.
Відповідно до Стандартного правила 3.16. Розділу 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18 травня 1973 року: "На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства".
Отже, митний орган може додатково вимагати лише ті документи, які можуть усунути обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару.
Суд вважає, що вказані митним органом в оскаржуваному рішенні розбіжності в поданих документах не могли бути підставою для витребування додаткових документів та коригування заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки подані позивачем для митного оформлення товару документи були достатніми для підтвердження задекларованої митної вартості і у своїй сукупності не викликали сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про ціну товару та інші складові митної вартості.
Щодо зауважень митниці про ненадання товариством транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, суд зазначає наступне.
Так, на підтвердження транспортних витрат до кордону України підприємство надало митниці: договір мультимодального перевезення №2702/912/25 від 27 лютого 2025 року; заявка на перевезення №G251031-02 від 11 серпня 2025 року; коносамент №BW25080820 від 06 вересня 2025 року; залізничну накладну (YMBC/SMGS) №2151-613075 від 07 листопада 2025 року; рахунок №G251031-02 від 31 жовтня 2025 року; акт виконаних робіт від 15 листопада 2025 року; довідку про транспортні витрати від 31 жовтня 2025 року.
27 лютого 2025 року між позивачем «Замовник» та «Global Container Lines SIA» (Перевізник) було укладено договір мультимодального перевезення №2712/912/25. Договір регулює взаємовідносини сторін під час виконання міжнародних перевезень і мультимодальних перевезень зовнішньоторговельних вантажів замовника в морських контейнерах. Відповідно до підпункту 2.7 зазначеного договору, виконавець, яким є компанія "Global Container Lines SIA", залучає до надання послуги мультимодального перевезення інших учасників мультимодального перевезення вантажів на умовах укладення з ними договорів, відповідаючи перед замовником послуги за результати їх роботи.
На виконання умов пункту 2.10 Договору №2702/912/25 від 27 лютого 2025 року перевізником «Global Container Lines SIA» видано коносамент (Bill of Lading) №BW25080820 від 06 вересня 2025 року, який підтверджує факт здійснення перевезення вищевказаного вантажу, а також виставлено рахунок №G251031-02 від 31 жовтня 2025 року на оплату морського фрахту вантажу, включаючи перевантаження в 1 контейнері MSKU4138781 із Ксінґанґ, Китай – Гданськ, Польща (1550,00 дол. США); міжнародна залізнична доставка, включаючи перевантаження: Гданськ, Польща – митний перехід Мостиська-Пшемисль (1000,00 дол.США); Міжнародна залізнична доставка, включаючи перевантаження: митний перехід Мостиська-Пшемисль – Тернопіль, Україна (740,00 дол.США).
15 листопада сторонами Договору №2702/912/25 від 27 лютого 2025 року складено та підписано акт виконаних робіт за цим Договором, в якому зазначено, що виконавець виконав мультимодальне перевезення вантажу у контейнері MSKU4138781 із включаючи, Китай в Тернопіль, Україна.
Відповідно до пункту 3.2 Договору №2702/912/25 від 27 лютого 2025 року Замовник сплачує виставлений Перевізником рахунок (інвойс) на оплату морського (фрахт) та наземного перевезення вантажів на протязі 45 календарних днів з дати інвойсу. Перевізник надає оригінал рахунку (інвойсу) та /або акту виконаних робіт, заявки на протязі «5» календарних днів з моменту доставлення вантажу в кінцевий пункт призначення.
Оскільки рахунок № G251031-02 від 31 жовтня 2025 виставлено 31 жовтня.2025, відповідно до умов договору, позивач, на момент митного оформлення, міг не мати документального підтвердження оплати за транспортування товару.
Відтак, в наданих позивачем до митного оформлення документах перевізник зазначив окремо вартість транспортування за кожною дільницею транспортування - морське міжнародне перевезення, транспортування залізницею до кордону України, перевезення по території України.
Суд зауважує, що вищезазначені документи не містять ніяких розбіжностей щодо числових значень транспортних витрат як складової митної вартості і у своїй сукупності в повній мірі підтверджують числові значення транспортних витрат, узгоджуються між собою та дають змогу ідентифікувати товар, що перевозився та його вартість.
При цьому, з наданих на підтвердження транспортних витрат документів вбачається, що у даному випадку здійснювалось мультимодальне перевезення вантажу - морським транспортом та наземним залізничним транспортом.
За приписами статті 10 Закону України «Про мультимодальні перевезення» за договором мультимодального перевезення одна сторона (оператор мультимодального перевезення) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (замовника послуги мультимодального перевезення) надати послугу мультимодального перевезення, у тому числі із залученням інших учасників мультимодального перевезення вантажів до надання послуги мультимодального перевезення, в установлений договором строк.
Відповідно до статті 12 цього ж Закону, розрахунки за роботи та послуги, пов`язані з мультимодальним перевезенням, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними цінами, визначеними за домовленістю сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції.
Отже договірні відносини щодо перевезення спірної товарної партії у позивача наявні виключно з компанією-перевізником «Global Container Lines SIA», якою позивачу було виставлено єдиний рахунок на оплату усіх послуг в межах одного перевезення.
З наведеного вбачається, що жодних договірних відносин у позивача з компаніями-перевізниками залізничним та автомобільним транспортом не існує, а компанією-перевізником «Global Container Lines SIA» здійснювалось мультимодальне перевезення задекларованого товару та виставлений товариству єдиний рахунок на оплату послуг з перевезення, до якого включені усі витрати, пов`язані з перевезенням спірної товарної партії, який надано позивачем до митного оформлення.
Щодо твердження про відсутність у комерційних документах інформації стосовно вартості послуг навантаження та включення вказаних витрат у ціну товару, суд зазначає, що відповідно до пункту 3.1.1. контракту № SHANGDU-1-2025 від 15 травня 2025 року, у разі використання правил Інкотермс FOB (вільно на борту) у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу. Покупець повинен за свій рахунок зафрахтувати судно і своєчасно сповістити продавця про терміни, умови та місце навантаження, назву, часу прибуття судна. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення. 
Відтак, умовами зовнішньоекономічного контракту прямо визначено, що вартість доставки товару в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна включені до фактурної вартості товару, а відтак вони не потребують окремого виділення у окремому комерційному документі або окремою статтею витрат у наданих комерційних документах.
Щодо ненадання копії митної декларації країни відправлення, суд зазначає, що зовнішньоекономічним контрактом №SHANGDU-1-2025 від 15 травня 2025 року (пункти 3.5, 3.6), його Сторонами узгоджені документи, які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація країни відправлення відсутня. Таким чином підприємство, в рамках контракту, не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені його умовами.
Здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства КНР. Діючим митним законодавством ані України, ані КНР не передбачено зобов`язання надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення іншій стороні контракту.
Копія митної декларації країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, частина 5 статті 53 Митного кодексу України прямо забороняє вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Також, з приводу ненадання декларації країни відправлення, Верховний Суд, в постанові від 19 березня 2019 року по справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію: «Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».
Таким чином, зауваження митниці про відсутність копії митної декларації протирічить положенням Митного кодексу України.
Відтак, сумніви митного органу суд визнає необґрунтованими та безпідставними.
Також безпідставними є доводи відповідача про ненадання декларантом додаткових документів на вимогу митного органу, оскільки останнім не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача. 
Крім того, відповідно до вимог частини 3 статті 53 МК України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі або неподання таких документів не може бути підставою для коригування митної вартості товару.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару, проте, митним органом необґрунтовано витребувано додаткові документи, а вказані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості недоліки у поданих позивачем документах спростовані в ході судового розгляду справи.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Разом з тим суд встановив, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а також заявлену митну вартість, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як не довів і правових підстав для застосування другорядного методу.
У постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 815/2162/17 Верховний Суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19, від 25 лютого 2021 року у справі № 810/3295/17, від 23 листопада 2022 року у справі № 810/2547/17).
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження митної вартості товару за ціною договору, а митним органом безпідставно витребувано у позивача додаткові документи та необґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню. 
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням з`ясованих обставин та досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір за звернення до суду із позовом в розмірі 2422,40 грн. згідно платіжної інструкції № 2907708693 від 27 листопада 2024 року та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову згідно платіжної інструкції № 2907709067 у сумі 798,72 грн., інших судових витрат не заявив.
Отже, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд, – 
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000374/2 від 20 листопада 2025 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та зі сплати забезпечення позову сумі 798,72 грн. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені статтею 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 03 лютого 2026 року. 

Суддя Д.В. Татаринов