ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 р.	Справа № 440/12637/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2025, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, повний текст складено 28.10.25 року по справі № 440/12637/25
          за позовом             ОСОБА_1  
          до            Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
          про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить:
визнати протиправною бездіяльність Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей стосовно боржника ОСОБА_1 , які були внесені у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № 67938480;
зобов`язати Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо боржника ОСОБА_1 , які були внесені у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № 67938480, категорія стягнення: конфіскація майна.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.08.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000.00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, а саме: Mitsubishi Lancer, НОМЕР_1 . ОСОБА_1 вказував, що зазначена постанова перебувала на виконанні у Полтавському ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де були відкриті виконавчі провадження: про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 51 000 грн (ВП № 67987200) та про конфіскацію в дохід держави транспортного засобу Mitsubishi Lancer, НОМЕР_1 (ВП № 67938480). Разом з прийняттям постанов про відкриття виконавчого провадження відомості щодо позивача внесені до Єдиного реєстру боржників. Вказує, що постановою заступника начальника відділу Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Троян І.В. від 07.05.2024 виконавчий документ про конфіскацію в дохід держави транспортного засобу Mitsubishi Lancer, НОМЕР_1 повернуто стягувачу. Зазначав, що згідно постанови заступника начальника відділу Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Троян І.В. від 07.05.2024 ВП № 67938480 про повернення виконавчого документу стягувачу, виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що транспортний засіб Mitsubishi Lancer, НОМЕР_1 не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку. В даній постанові не зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання. Зазначає, що відповідно до частини 3 статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Посилається на те, що строки повторного звернення до виконання постанови № 554/5643/21, виданої Октябрським районним судом м. Полтави від 20.08.2021 в частині конфіскації в дохід держави транспортного засобу Mitsubishi Lancer, НОМЕР_1 закінчились, оскільки Октябрським районним судом м. Полтави не використано своє право повторного звернення до виконання постанови від 20.08.2021 по № 554/5643/21 в частині конфіскації в дохід держави транспортного засобу Mitsubishi Lancer, НОМЕР_1 . Зазначає, що в разі відсутності у особи невиконаних майнових зобов`язань та необхідності збереження її майна з метою виконання зобов`язання за рішенням суду, така особа не повинна перебувати в Єдиному реєстрі боржників з огляду на мету його ведення.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що згідно листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) від 19.08.2025 № 19-08/25 транспортний засіб Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 не був зареєстрованим за ОСОБА_1 . Враховуючи викладене ОСОБА_1 не може бути боржником у виконавчому провадженні по конфіскації в дохід держави транспортного засобу Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , а постанова суду № 554/1455/21 в частині конфіскації транспортного засобу не виконана з незалежних від ОСОБА_1 підстав. Вказує, що оскільки автомобіль Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 ніколи не перебував у власності ОСОБА_1 , що виключає можливість бути його боржником у виконавчому провадженні по конфіскації вказаного транспортного засобу, а отже і виключає можливість перебування інформації щодо нього як боржника в Єдиному реєстрі боржників. Таким чином правовідносини, вважає, що склалися у цій справі не є тотожними правовідносинам викладеним у постановах Верховного Суду від 29.11.2022 справа № 910/4404/17 та від 03.04.2025 справа № 580/12260/23, а тому суд першої інстанції безпідставно посилався на них у своєму рішенні. Також, зазначає, що частиною третьою статті 303 КУпАП визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 витребувано від Шевченківського районного суду міста Полтави інформацію про повторне звернення до виконання постанову від 20.08.2021 по справі № 554/5643/21 в частині конфіскації в дохід держави транспортного засобу марки МІTSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_1 , після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.05.2024. Станом на день винесення рішення жодної інформації щодо повторного звернення до виконання вказаної постанови стягувачем не надано, що вказує на його незацікавленість у повторному пред`явлені виконавчого документа до виконання.
Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Учасники по справі отримали копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду, судову повістку, в т.ч. апеляційну скаргу, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Судом оприлюднено на веб-порталі судової влади України відповідну ухвалу про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача, не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.08.2021 по справі № 554/5643/21 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, а саме транспортного засобу марки MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_1 .
Постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 20.08.2021 по справі № 554/5643/21 набрала законної сили : 31.08.2021.
21.12.2021 старшим державним виконавцем Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Троян І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67938480 з примусового виконання постанови № 554/1455/21, виданої 20.08.2021 Октябрським районним судом м. Полтави про конфіскацію в дохід держави ТЗ марки Mitsubishi Lancer, НОМЕР_1 . Боржником по вказаному виконавчому провадженню визначено ОСОБА_1 .
Постановою старшого державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Троян І.В. від 06.02.2023 по виконавчому провадженню № 67938480 оголошено в розшук майно боржника: транспортний засіб марки MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_1 , який є у приватній власності ОСОБА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 
17.11.2023 старшим державним виконавцем Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Троян І.В. винесено постанову про арешт майна боржника по виконавчому провадженню № 67938480, згідно якої вирішено накласти арешт на транспортні засоби: 1) MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить боржнику: ОСОБА_1 
07.05.2024 заступником начальника відділу Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Троян І.В. по виконавчому провадженню № 67938480 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
У вказаній постанові встановлено, що транспортний засіб марки MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_1 , не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку. Ураховуючи викладене, керуючись п. 7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», постановлено виконавчий документ - постанову № 554/1455/21, видану Октябрським районним судом м. Полтави про конфіскацію в дохід держави ТЗ марки Mitsubishi Lancer, НОМЕР_1 повернути стягувачу.
02.08.2025 представник позивача звернулась до Начальника Полтавського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Усатого С.М. з адвокатським запитом, в якому, зокрема, просила:
1) повідомити інформацію про причини не виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей щодо Боржника ОСОБА_1 , які були внесені у зв`язку з виконавчим провадженням № 67938480;
2) у разі можливості виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 , які були внесені у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № 67938480 категорія стягнення: конфіскація майна.
Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом від 07.08.2025 повідомив представнику позивача, що вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру визначено частиною 7 статті 9 Закону, відповідно до якої відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Вважаючи протиправною бездіяльність Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей стосовно боржника ОСОБА_1 , які були внесені у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № 67938480, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України № 1404-VIII містить вичерпний перелік підстав, що дозволяють виключити відповідні відомості з реєстру і випадок позивача - повернення виконавчого документа стягувачу через те, що транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку, до цих підстав не відноситься. Суд зазначив, що з аналізу положень пункту 7 частини 1 та частини 5 статті 37 Закону України № 1404-VІІІ випливає, що повернення виконавчого документа стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову. Суд наголошує, що у випадку повернення виконавчого документа з указаних підстав стягувач не позбавлений права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням виконавчого документу протягом встановлених законом строків, а у випадку пропуску цього строку - звернутися до суду з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання. Відтак, на момент повернення виконавчих документів, так і на час вирішення цієї справи, відсутні підстави стверджувати, що позивач не має статусу боржника.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ «Про виконавче провадження» (далі– Закон України № 1404-VIІІ).
Статтею 1 Закону України № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Частиною першою статті 5 Закону України № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною першою статті 9 Закону України № 1404-VIII передбачено, що Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному вебсайті Міністерства юстиції України.
Згідно з частиною п`ятою статті 9 Закону України № 1404-VIII відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини шостої статті 9 Закону України № 1404-VIII Єдиний реєстр боржників містить такі відомості:
1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи;
2) найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ;
3) найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця;
4) номер виконавчого провадження;
5) категорія стягнення (аліменти, штраф тощо).
Частиною сьомою статті 9 Закону України № 1404-VIII передбачено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1 , 3 , 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Згідно частини 1 статті 37 Закону України № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:
1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;
2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;
3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;
4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;
5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);
6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;
7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;
8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;
9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;
10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»;
11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.
Відповідно до частини 5 статті 37 Закону України № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Частинами 5 і 6 статті 5 Закону України № 1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
Аналогічні норми передбачені і Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 (далі - Положення № 2432/5), відповідно до п. 2 розділу І якого, єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Згідно з п.6, 7 розділу Х Положення № 2432/5 система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»; про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів; про скасування заходів примусового виконання згідно з частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». У разі скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників. У разі відновлення виконавчого провадження відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників.
З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, зокрема, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 Закону України № 1404-VIII. В інших випадках повернення виконавчого документа нормативно мотивованих підстав для безумовного виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників законодавством не передбачено.
Звертаючись до суду, ОСОБА_1 зазначає, що відомості про нього як боржника мали бути видалені з вказаного Реєстру як неактуальні: у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу, а також внаслідок закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Судом встановлено, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.08.2021 по справі № 554/5643/21 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, а саме транспортного засобу марки MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_1 .
21.12.2021 старшим державним виконавцем Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Троян І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67938480 з примусового виконання Постанови № 554/1455/21, виданої 20.08.2021 Октябрським районним судом м. Полтави про конфіскацію в дохід держави ТЗ марки Mitsubishi Lancer, НОМЕР_1 . Боржником по вказаному виконавчому провадженню визначено ОСОБА_1 .
Постановою старшого державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Троян І.В. від 06.02.2023 по виконавчому провадженню № 67938480 оголошено в розшук майно боржника: транспортний засіб марки MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_1 , який є у приватній власності ОСОБА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 
07.05.2024 заступником начальника відділу Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Троян І.В. по виконавчому провадженню № 67938480 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
У вказаній постанові встановлено, що транспортний засіб марки MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_1 , не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку. Ураховуючи викладене, керуючись п. 7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», постановлено виконавчий документ - постанову № 554/1455/21, видану Октябрським районним судом м. Полтави про конфіскацію в дохід держави ТЗ марки Mitsubishi Lancer, НОМЕР_1 повернути стягувачу.
Колегія суддів зазначає, що частиною 7 статті 9 Закону України № 1404-VIII передбачено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з (1) винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, (2) повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1 [стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа], 3 [стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення], 11 [запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру] частини першої статті 37 цього Закону або (3) постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Згідно з постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.05.2024 у ВП № 67938480, винесеною заступником начальника відділу Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Троян І.В., виконавчий документ (постанова Октябрського районного суду м. Полтави № 554/1455/21 від 20.08.2021 про конфіскацію в дохід держави ТЗ марки MITSUBISHI LANCER, НОМЕР_1 ) був повернутий стягувачу на підставі на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України № 1404-VIII.
Колегія суддів зазначає, що Закон України № 1404-VIII містить вичерпний перелік підстав, що дозволяють виключити відповідні відомості з реєстру і випадок позивача - повернення виконавчого документа стягувачу через те, що транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку, до цих підстав не відноситься.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.11.2022 у справі № 910/4404/17 також зауважено, що Законом України № 1404-VIII установлений вичерпний перелік підстав, за наявності яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають. Такий механізм запроваджено законодавцем з метою захисту прав стягувачів, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.04.2025 по справі № 580/12260/23 також вказав, що: імперативні приписи частини 7 статті 9 Закону України № 1404-VIII установлюють, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників у випадку винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу виключно на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 Закону України № 1404-VІІІ.
З аналізу положень пункту 7 частини 1 та частини 5 статті 37 Закону України № 1404-VІІІ випливає, що повернення виконавчого документа стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову.
Колегія суддів наголошує, що у випадку повернення виконавчого документа з указаних підстав стягувач не позбавлений права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням виконавчого документу протягом встановлених законом строків, а у випадку пропуску цього строку - звернутися до суду з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Окрім того, згідно Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено.
Відповідно до підпункту 4 пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Положення пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» стосуються також строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання врегульовані саме Законом України № 1404-VIII, як спеціальним нормативно-правовим актом, в даному випадку застосовується норма, якою на період дії воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 260/2595/22.
Відтак, на момент повернення виконавчих документів, так і на час вирішення цієї справи, відсутні підстави стверджувати, що позивач не має статусу боржника.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не вчинив протиправної бездіяльності, оскільки повернення виконавчого листа відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України № 1404-VІІІ не є підставою для виключення боржника з Єдиного реєстру боржників.
Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі стосовно того, що він не має нести відповідальність та негативні наслідки у вигляді перебування у Єдиному реєстрі боржників лише у зв`язку з тим, що державними органами у встановленому порядку не виконано постанову суду у справі № 554/5643/21, а також те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу марки MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_1 , тобто не має ніякого відношення до вказаного майна, колегія суддів зазначає наступне.
Так, обґрунтовуючи свої вимоги в апеляційній скарзі позивач фактично зазначає про те, що він не є боржником у виконавчому провадженні № 67938480, а тому не підлягає перебуванню в Єдиному реєстрі боржників.
За приписали частини 2 статті 15 Закону України № 1404-VІІІ боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
У відповідності до положень частини 5 статті 9 Закону України № 1404-VІІІ відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
Отже, боржником є фізична особа, на яку покладено обов`язок щодо виконання рішення, тоді як відомості про останнього до Єдиного реєстру боржників вносяться одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
В обґрунтування своєї позиції в апеляційній скарзі позивач зазначає, що не є власником транспортного засобу марки MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_1 , а тому вважає, що постанова суду є повністю виконаною.
В той же час, як встановлено з матеріалів справи, постановою старшого державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Троян І.В. від 21.12.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67938480, де визначено боржником саме ОСОБА_1 .
Відтак, колегія суддів зазначає, що саме у зв`язку з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про позивача були внесені до Єдиного реєстру боржників.
Колегія суддів зазначає, що постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 20.08.2021 по справі № 554/5643/21, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, а саме транспортного засобу марки MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_1 набрала законної сили : 31.08.2021.
Постанова старшого державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Троян І.В. від 21.12.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП № 67938480 позивачем не оскаржувалась. 
При цьому, постанова старшого державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Троян І.В. 17.11.2023 про арешт майна боржника по виконавчому провадженню № 67938480, згідно якої вирішено накласти арешт на транспортні засоби: 1) MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить боржнику: ОСОБА_1 лишається чинно. 
Колегія суддів зазначає, що факт тривалого невиконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 20.08.2021 по справі № 554/5643/21, в розумінні частини 7 статті 9 Закону України № 1404-VIII не може бути підставою для виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників про боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 67938480.
Крім того, якщо позивач вважає, що виконання рішення суду про конфіскацію майна не залежить від нього, а є виключною компетенцією відповідача, а відповідач припустився протиправної бездіяльності не виконуючи таке рішення суду, внаслідок чого відомості про позивача наявні в Єдиному реєстрі боржників, він вправі оскаржити таку бездіяльність до суду з урахуванням характеру спірних правовідносин, оскільки при наявності невиконаного зобов`язання у виді конфіскації майна, в якому боржником виступає саме позивач, виключення відомостей про нього з Єдиного реєстру боржників, суперечитиме меті ведення цього реєстру.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд     
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 по справі № 440/12637/25  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.М. Ральченко    І.С. Чалий   	
Повний текст постанови складено  08.12.2025 року