УХВАЛА

24 грудня 2025 року 
м. Київ

справа № 331/1574/25
провадження № 61-15947ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, подану адвокатом Грековим Дмитром Валерійовича, на рішення Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 25 липня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Бердянської міської ради «Бердянський центральний ринок», начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області про стягнення заборгованості з заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи
1. У березні 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Бердянської міської ради «Бердянський центральний ринок», начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області про стягнення заборгованості з заробітної плати.
На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 займав посаду директора Комунального підприємства Бердянської міської ради «Бердянської міської ради «Бердянський центральний ринок» на підставі контракту, укладеного між ним та Бердянською міською радою від 27 листопада 2020 року.
21 січня 2022 року Розпорядженням в. о. Бердянського міського голови, секретаря Бердянської міської ради Свідла О. П. № 20-р «Про звільнення директора комунального підприємства Бердянської міської ради «Бердянський центральний ринок» ОСОБА_1 та розірвання укладеного з ним контракту до закінчення строку його дії» (далі- Розпорядження № 20-р) позивача звільнено з займаної посади згідно з пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України.
Не погодившись із вказаним розпорядженням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 331/536/22 
від 27 січня 2023 року, з урахуванням ухвал про виправлення описки від 20 лютого 2023 року, 04 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено.
На виконання вищевказаного судового рішення начальником Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області 31 січня 2023 року прийнято Розпорядження № 48 про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Комунального підприємства Бердянської міської ради «Бердянський центральний ринок» з 27 січня 2022 року.
27 квітня 2023 року між позивачем та начальником Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області укладено додаткову угоду до контракту від 30 листопада 2020 року, відповідно до якої пункт 6.1. Контракту викладено в такій редакції: «Призупинити дію контракту з 28 квітня 2023 року на період дії воєнного стану або до особливого розпорядження (до фактичної деокупації Бердянської міської територіальної громади Запорізької області)». Решта пунктів контракту залишена без змін.
З моменту поновлення Позивача на посаді директора розпорядженням від 31 січня 2023 року і до моменту призупинення дії контракту 27 квітня 2023 року жодних виплат йому не здійснювалось.
За весь час виконання посадових обов`язків в період з 31 січня 2023 до 27 квітня 2023 позивачу жодного разу не було виплачено заробітну плату.
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Сідельникова О. Л., просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість із заробітної плати в розмірі 55 671,00 грн, а також суму індексації заробітної плати в лютому, березні та квітні 2023 року - в розмірі 3 172,50 грн, а всього: 58 843,50 грн. 
2. Рішенням Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 25 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто солідарно з Комунального підприємства Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок", начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 30 січня 2023 року по 28 квітень 2023 року у сумі 55 67,00 грн; суму індексації заробітної плати з 30 січня 2023 року по 28 квітень 2023 року у сумі 3 172,50 грн, а всього - 58 843,50 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
3. Постановою від 14 листопада 2025 року Запорізький апеляційний суд апеляційну скаргу Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області - задовольнив частково.
Рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2025 року в частині солідарного стягнення - скасував. Ухвалив в цій частині нову постанову.
Стягнув з Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за період з 30 січня 2023 року до 28 квітня 2023 року в розмірі 55 671,00 грн; суму індексації заробітної плати з 30 січня 2023 року до 28 квітня 2023 року в розмірі 3172,50 грн. Всього стягнути 58 843,50 грн.
Стягнув з Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
У задоволенні позову до Комунального підприємства Бердянської міської ради «Бердянський центральний ринок», начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області - відмовив.
Узагальнені доводи касаційної скарги
4. 12 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку Бердянська міська військова адміністрація Бердянського району Запорізької області (далі - Бердянська міська військова адміністрація) звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просило скасувати рішення Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 25 липня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 листопада 2025 року, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
5. Як на підставу касаційного оскарження, Бердянська міська військова адміністрація зазначила пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).
6. Так, Бердянська міська військова адміністрація наголосила, що судами першої та апеляційної інстанції застосували норму права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі 
№ 711/3297/17, від 18 травня 2020 року у справі № 711/3288/17-ц, від 22 червня 
2022 року у справі № 401/2004/21, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 липня 2024 року у справі № 990/156/23.
Позиція Верховного Суду
7. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
8. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
9. Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 
3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 
5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
10. Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
11. Предметом позову є стягнення заборгованості з заробітної плати та суми індексації заробітної плати у загальному розмірі 58 843,50 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 30 = 90 840,00 грн) на 2025 рік.
12. Відтак, справа є малозначною, а рішення Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 25 липня 2025 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 04 листопада 2025 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
13. При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої 
статті 389 ЦПК України.
14. Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої 
статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.
15. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
16. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
17. Відмова у відкритті касаційного провадження у справі, яка не підлягає касаційному оскарженню, відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
18. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
19. Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).
20. З урахуванням наведеного, оскільки Бердянська міська військова адміністрація подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі (ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), які не підлягають касаційному оскарженню, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у цій справі.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, 
пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, подану адвокатом Грековим Дмитром Валерійовича, на рішення Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 25 липня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Бердянської міської ради «Бердянський центральний ринок», начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області про стягнення заборгованості з заробітної плати.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак    О. М. Осіян    Н. Ю. Сакара