ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.01.2026 Справа № 914/2678/25 
За позовом: Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” в особі філії “Карпатський лісовий офіс”, м. Ужгород
до відповідача: Громадської організації “Екологічна спільнота “Живиця”, с. Зимна Вода Львівської області
про розірвання договору та зобов`язання повернути земельну ділянку 

Суддя Никон О.З.
Секретар судового засідання Тарас Ю.Р.

За участю представників:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:
Державне спеціалізоване господарське підприємство “Ліси України” в особі філії “Карпатський лісовий офіс” звернулось до суду із позовом до Громадської організації “Екологічна спільнота “Живиця” про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами від 16.07.2019 та зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку загальною площею 13,9637 га, яка розташована в Брюховицькому лісництві, квартал 78, вид. 1, 2, 3, 9, 10, 11, 12, 14 шляхом її передачі у користування постійному лісокористувачу - ДП “Ліси України” в особі філії “Карпатський лісовий офіс” ДП “Ліси України” за актом приймання-передачі у стані, придатному для ведення лісового господарства, відповідно до договору довгострокового тимчасового користування лісами від 16 липня 2019 року.
Хід розгляду справи.
Ухвалою суду від 24.09.2025 відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 29.10.2025.
Протокольною ухвалою суду від 29.10.2025 підготовче засідання відкладено на 10.12.2025.
Ухвалою суду від 10.12.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 14.01.2026.
14.01.2026 від представника позивача надійшла заява про проведення засідання без його участі.
У судове засідання 14.01.2026 сторони явку повноважних представників не забезпечили.
Слід зазначити, що поштова кореспонденція, яка скеровувалась на адресу відповідача повернута суду із зазначенням причин: “адресат відсутній”.
Крім того, суд скеровував ухвалу від 29.10.2025 також на адресу керівника товариства, яка отримана нею 08.11.2025. Тобто відповідач є належним чином повідомлений про розгляд справи.
Аргументи сторін.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач систематично не вносить платежі за користування земельною ділянкою, що є істотним порушенням договору довгострокового тимчасового користування лісами від 16.07.2019. Тому позивач, як постійний лісокористувач, просив розірвати договір та зобов`язати повернути земельну ділянку.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, щодо позову в установленому порядку не заперечив.
Обставини справи. 
16 липня 2019 року Державним підприємством «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» (Сторона 1 за договором) та Громадською організацією «Екологічна спільнота «Живиця» (Сторона 2 за договором), згідно з розпорядженням Львівської обласної державної адміністрації від 02 травня 2019 року № 404/5/5-19 укладено договір довгострокового тимчасового користування лісами (надалі – договір), відповідно до пунктів 1, 2 якого Сторона 1 виділяє, а Сторона 2 приймає у строкове платне довгострокове тимчасове користування лісову ділянку з метою використання корисних властивостей лісів для рекреаційних, спортивних та культурно-освітніх цілей загальною площею 13,9637 га, яка розташована в Брюховицькому лісництві, квартал 78, виділ 1, 2, 3, 9, 10, 11, 12, 14.
Пунктом 18 договору погоджено, що за користування лісовою ділянкою Сторона 2 сплачує збір за спеціальне використання лісових ресурсів, розмір якого встановлено відповідно до методики розрахунку затвердженої рішенням Львівської обласної ради № 409 від 04 грудня 2007 року і становить 115 766, 92 грн з подальшим перерахунком половини даної вартості власнику землі.
Згідно з пунктом 19 договору збір вноситься у строки та в порядку, визначеному чинним законодавством незалежно від фактичного користування лісовою ділянкою.
Одним з обов`язків відповідача відповідно пункту 23 договору є своєчасне внесення плати за користування лісовою ділянкою.
У пункті 23 договору передбачено обов`язки Сторони 2, зокрема, після закінчення терміну дії Договору, а також в інших випадках припинення його дії, повернути Стороні 1 лісову ділянку протягом 10 днів із дати припинення у стані, придатному для ведення лісового господарства.
Договір укладено строком на 15 років, що діє з 16 липня 2019 року по 16 липня 2034 року включно (пункт 24 договору).
Пунктом 29 договору передбачено, що дія Договору припиняється у випадку систематичного невиконання Стороною 2 обов`язків, що передбачені цим Договором та законом.
Невід`ємними частинами договору є план-схема лісової ділянки в масштабі 1:500; акт приймання-передачі лісової ділянки від 16.07.2019 та розрахунок плати за користування землею лісового фонду.
У розрахунку зазначено, що загальна вартість плати за довгострокове тимчасове користування лісом у 2019 році становить 115 766, 92 грн, що складається із рівних платежів постійному лісокористувачу та власнику землі по 57 883, 46 грн. 
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 2022 року № 1003 «Деякі питання реформування управління лісової галузі» розпочато реформування управління лісової галузі та прийнято рішення про утворення державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», яка є правонаступником прав та обов`язків державних лісогосподарських підприємств, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України, в тому числі Державного підприємства «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр».
26 жовтня 2022 року відповідно до наказу Державного агентства лісових
ресурсів України № 804 створено державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України».
Передачу балансових рахунків, необоротних і оборотних активів, зобов`язань, матеріалів лісовпорядкування та документів, які підтверджують речові права на земельні ділянки, нерухоме майно та інше Державного підприємства «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» на баланс Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» було проведено за Передавальним актом, затвердженим Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 23.01.2023 № 170.
Зокрема, права та обов`язки Державного підприємства «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» за договором довгострокового тимчасового користування лісами від 16 липня 2019 року перейшли від Державного підприємства «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».
01 січня 2025 року, з метою вдосконалення системи управління землями, які перебувають у постійному користуванні державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» видано наказ № 1 «Про організацію території земель державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» відповідно до якого було затверджено організацію території земель філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» площею 1474938,0114 га, що передані до ДП «Ліси України» у тому числі від державного підприємства «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» передавальним актом від 18.01.2023, затвердженим наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 23.01.2023 № 170.
Також позивач повідомив, що 20.02.2023 Господарський суд Львівської області видав судовий наказ у справі № 914/534/23 про стягнення з Громадської організації «Екологічна спільнота «Живиця» на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» боргу на суму 259 038, 80 грн, що виник у зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання зі сплати платежів за користування лісовою ділянкою згідно з договором від 16.07.2019 за період з 2020 по 2022 рік, який наразі не виконаний.
Водночас позивач ствердив, що за період з 2023 по 2025 рр. утворилась нова заборгованість, зокрема, за 2023 рік – 115 766, 92 грн; за 2024 рік - 115 766, 92 грн; за 7 місяців 2025 року – 67 530, 70 грн.
Позивач доводить, що відповідач систематично не виконує договірні зобов`язання та порушує істотні умови договору, що слугує підставою для його розірвання та повернення лісової ділянки.
Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення, висновки суду.
Державне підприємство «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» (права та обов`язки якого щодо спірного договору перейшли до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України») та відповідач у справі 16.07.2019 уклали договір довгострокового тимчасового користування лісами.
Згідно з частиною 4 статті 1 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) лісова ділянка - ділянка лісового фонду України з визначеними межами, виділена відповідно до цього Кодексу для ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів без вилучення її у землекористувача або власника землі.
Відповідно до абзаців 2, 3 статті 18 ЛК України довгострокове тимчасове користування лісами - засноване на договорі строкове платне використання лісових ділянок, які виділяються для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо- виховних цілей, проведення науково-дослідних робіт.
Довгострокове тимчасове користування лісами державної та комунальної власності здійснюється без вилучення земельних ділянок у постійних користувачів лісами на підставі рішення відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з постійними користувачами лісами та органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.
Статтею 20 ЛК України передбачені обов`язки тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування, зокрема, своєчасно вносити плату за використання лісових ресурсів.
Однією з істотних умов договору на право довгострокового тимчасового користування лісами є визначення плати за таке користування, умови та порядок її внесення. Обов`язок вносити плату передбачено як умовами договору, так і наведеними вище нормами Лісового кодексу України.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що систематичність невиконання договірних зобов`язань - це два та більше випадки невиконання таких зобов`язань.
Суд встановив, що згідно з актом прийому-передачі лісової ділянки від 16.07.2019, відповідачу передано лісову ділянку в довгострокове платне користування. 
Суд враховує, що позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення платежів за користування земельною ділянкою за період з 2020 по 2022 рік.
Доказів сплати за 2023, 2024 та 7 місяців 2025 року матеріали справи також не містять.
Тому суд встановив, що відповідач систематично порушував умови договору та не сплачував плату за користування лісовою ділянкою, що є істотним порушенням договору.
У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (частини 2-4 статті 653 Цивільного кодексу України).
Враховуючи викладене, суд вбачає підстави для задоволення позову, розірвання договору та зобов`язання відповідача повернути лісову ділянку постійному лісокористувачу за актом приймання-передачі у стані, придатному для ведення лісового господарства.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 77 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. 
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).
Щодо судових витрат.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись статтями 73, 74, 129, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Розірвати договір довгострокового тимчасового користування лісами від 16 липня 2019 року, укладений Державним підприємством «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» та Громадською організацією «Екологічна спільнота «Живиця».
3. Зобов`язати Громадську організацію «Екологічна спільнота «Живиця» (місцезнаходження: 81110, Львівська обл., Пустомитівський р-н, село Зимна Вода, вул. Кобилянської, будинок 12, ідент. код: 42807846) повернути лісову ділянку загальною площею 13, 9637 га, яка розташована в Брюховицькому лісництві, квартал 78, вид. 1, 2, 3, 9, 10, 11, 12, 14 шляхом її передачі у користування постійному лісокористувачу - Державному спеціалізованому господарському підприємству «Ліси України» (місцезнаходження: 01601, місто Київ, вул. Руставелі Шота, будинок 9А, ідент. код: 44768034) в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» (місцезнаходження: 88017, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, місто Ужгород, вул. Собранецька, будинок 156, ідент. код ВП: 45554542) за актом приймання-передачі у стані, придатному для ведення лісового господарства, відповідно до договору довгострокового тимчасового користування лісами від 16 липня 2019 року.
4. Стягнути з Громадської організації «Екологічна спільнота «Живиця» (місцезнаходження: 81110, Львівська обл., Пустомитівський р-н, село Зимна Вода, вул. Кобилянської, будинок 12, ідент. код: 42807846) на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (місцезнаходження: 01601, місто Київ, вул. Руставелі Шота, будинок 9А, ідент. код: 44768034) в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» (місцезнаходження: 88017, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, місто Ужгород, вул. Собранецька, будинок 156, ідент. код ВП: 45554542) 4 844, 80 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в строки, визначені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.01.2026.

Суддя Никон О.З.