РІШЕННЯ
Іменем України

Справа № 285/6665/25
провадження у справі № 2-а/0285/9/26
10 лютого 2026 року   м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді   Васильчук Л. Й.,
за участю секретаря   Букши О. В.,
розглянувши адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції у Волинській області
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6240229 від 28.11.2025,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕНА №6240229 від 28.11.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 510 грн, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП (далі — Постанова).
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 28.11.2025 поліцейським Луцького РУП ГУНП у Волинській області сержантом поліції Сохацьким П. Б. було складено оскаржувану Постанову. Вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки поліцейський не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що вказують на здійснення ним правопорушення. На його думку, дана постанова була складена лише як підстава для подальшої процедури освідування на стан алкогольного сп`яніння.
Ухвалою від 08.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. 
Правом подати відзив на позов відповідач не скористався, проте від Луцького РУП ГУНП у Волинській області надійшли DVD-диски з відеозаписами.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини.
Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6240229 від 28.11.2025, винесеною поліцейським Луцького РУП ГУНП у Волинській області сержантом поліції Сохацьким П. Б. на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 
Відповідно до змісту постанови вбачається, що 28.11.2025 о 12:53 год. в с. Сирники по вул. Ковельській водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «DAF XF 460 FT», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив обгін на пішохідному переході, чим порушив п. 14.6.в ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП.
Із досліджених відеозаписів адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП судом встановлено, що відеозаписи містять запис віддаленого руху службового автомобіля поліцейських в попутному напрямку від транспортних засобів, які рухаються попереду, однак вказаний запис не містить факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме обгону на пішохідному переході. Інші відеозаписи містять розмову між поліцейськими та позивачем в ході якої позивач не погоджується із інкримінованим йому правопорушенням, проходження ним освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки і наркотичного сп`яніння у лікувальному закладі та винесення оскаржуваної постанови. 
Враховуючи зазначене, суд визнає неналежним доказом відеозапис адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки останній не містить інформацію щодо предмета доказування. 
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, законодавчо встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.
Це означає, що повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до п.14.6.в ПДР України обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом. 
Ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення правил обгону.
З огляду на зазначене, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, потрібна наявність головної обставини - порушення правил обгону. Позивачу інкримінується здійснення обгону транспортним засобом на пішохідному переході.
Відповідач не надав суду жодного належного доказу на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. На відеозаписі відсутні дані про те, що обгін здійснено за 50 м. до нього, чи безпосередньо на ньому.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості суд констатує, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним належним доказом.
Оскаржувана постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано суду доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП є недоведеним.
Отже, оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи видно, що при поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 605,6 грн, тому зазначена сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242-246, 286 КАС України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6240229 від 28.11.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП - закрити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя      Л. Й. Васильчук