ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 р. 	Справа № 541/3213/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. 
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.11.2025 по справі № 541/3213/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Національної поліції в Полтавській області   
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати постанову інспектора Миргородського районного відділення поліції ГУНП в Полтавській області Поповича Вячеслава Івановича серії ЕНА №5255767 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на підставі частини 2 статті 122 КУпАП на позивача у вигляді штрафу у розмірі 516,00 грн. та закриття провадження по справі.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.11.2025 задоволено позов.
Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 18 липня 2025 року серії ЕНА № 5255767 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 516,00 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасовано.
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито.
Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог відповідач посилався на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що керування транспортним засобом Chevrolet Lacetti д.н.з. НОМЕР_1 громадянином Сергієнком В.І. зафіксовано на бодікамеру поліцейського та відео реєстратор з поліцейського Т3, а саме на відео файлах №20250718173725MEDIA_IDKravchuk_S_ 20250719132619 тa № VID-20250719-WA0025, а отже факт керування позивачем транспортного засобу підтверджено наданими ГУНП в Полтавській області відеозаписами.
У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач у судове засідання не прибув.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судовим розглядом, 18.07.2025 інспектором Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Попович В.І. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № № 5255767 , якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 516,00 грн.
За даними оскаржуваної постанови, позивач 18.07.2025 року о 17 год 37 хв. в с. Гаркушинці по вул. Шевченка водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Шевроле Лачетті, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку при повороті та на вимогу працівників поліції не пред`явив реєстраційні документи, чим порушив пп. 2.4а ПДР України ст. 126 ч. 1 КУпАП, об`єднано згідно ст. 36 КУпАП, чим порушив п. 9.2.б ПДР - порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом.
Не погоджуючись із рішенням відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДРУкраїни, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно доп.2.4ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Відповідно до п. 9.2.б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За змістом підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи у вигляді застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з частиною першою статті 40 Закону Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем надано оптичний диск із відеозаписами адміністративного правопорушення з реєстраторів поліцейського автомобіля та бодікамер співробітників патрульної поліції.
Дослідивши надані записи колегія суддів зазначає наступне.
На дослідженому відеозаписі, наданому відповідачем, зафіксовано рух автомобіля, який заїжджає на подвір`я, але хто перебував за кермом, хто виходив з автомобіля після зупинки на відео не зафіксовано. 
Після цього, вже на присадибній ділянці даного подвір`я зафіксовано ОСОБА_1 , який заперечує, що керував транспортним засобом.
Крім того, дані обставини також встановлені постановами Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 жовтня 2025 року у справах № 541/2975/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП (провадження закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП), № 541/2973/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП (провадження закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП), № 541/2974/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП (провадження закрито на підставі п. 1 ст.247 КУпАП).
Отже, із наданих відповідачем відеофайлів не можливо візуально встановити, чи був ОСОБА_1 за кермом, а тому не видається можливим встановити факт вчинення позивачем дій, що стали підставою притягнення до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про відсутність доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 ПДР України, а відтак і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не відповідає вимогами чинного законодавства.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5255767 від 18.07.2025 року є неправомірною та підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18.11.2025 по справі № 541/3213/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   З.Г. Подобайло   	

Постанова складена в повному обсязі 14.01.26.