РІШЕННЯ
Іменем України

30 грудня 2025 року 	м. Чернігів	справа № 927/1129/25 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Тарасевич А. М.

Позивач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях,
код ЄДРПОУ 43173325, бульвар Лесі Українки, 26А, м. Київ, 01133 
Відповідач: ОСОБА_1 ,
РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 
Предмет спору: про зобов`язання виконати умови договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Іщенко Р. П., представник;
від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях звернулось до суду з позовом до Хвоста Андрія Валерійовича, у якому позивач просить зобов`язати відповідача виконати умови договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації державної власності, окремого майна - напівпричіпа МАЗ 93802, рік випуску 1993, колір зелений, номер шасі НОМЕР_2 , укладеного 12.08.2020 за результатами електронного аукціону № UA-PS-2020-07-05-000021-3, а саме зареєструвати за собою у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів об`єкт малої приватизації напівпричіп МАЗ 93802, рік випуску 1993, колір зелений, номер шасі НОМЕР_2 .

Процесуальні дії у справі.
За приписами ч. 6, 8 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Відповідно до відповіді №2014534 від 17.11.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру на запит суду ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 17.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження; призначено підготовче засідання на 11.12.2025 на 10:30; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами. 
Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 17.11.2025, направлена на адресу місцезнаходження відповідача ( АДРЕСА_1 ), зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному демографічному реєстрі, повернулась неврученою на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Датою проставлення у поштовій довідці такої відмітки є 26.11.2025.
Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву на позов, а днем вручення ухвали від 17.11.2025 є 26.11.2025.
Отже, останнім днем для подання відповідачем відзиву є 11.12.2025.
За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 08.12.2025 постановлено підготовче засідання 11.12.2025 проводити в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).
Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, але у підготовче засідання 11.12.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання 11.12.2025 проводилось за відсутності відповідача (його представника).
У підготовчому засіданні 11.12.2025 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 30.12.2025 на 10:40.
Ухвалою суду від 11.12.2025 повідомлено сторін про час та місце проведення судового засідання 30.12.2025.
Ухвала суду від 11.12.2025, направлена на адресу місцезнаходження відповідача, повернулась неврученою на адресу суду з причини «одержувач відсутній за вказаною адресою». Датою повернення ухвали є 18.12.2025.
Отже, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, але у судове засідання з розгляду справи по суті 30.12.2025 не з`явився.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України судове засідання 30.12.2025 проводилось за відсутності відповідача (його представника).
У судовому засіданні 30.12.2025 на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив скорочене рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов п. 6.4.2 договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації державної власності, окремого майна – напівпричепа МАЗ 93802, рік випуску 1993, колір зелений, номер шасі НОМЕР_2 від 12.08.2020, ч. 11 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» в частині реєстрації за собою в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів напівпричепу.
Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.
12.08.2020 Регіональне відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі – Продавець) та ОСОБА_1 (далі – Покупець) за результатами електронного аукціону № UA-PS-2020-07-05-000021-3 уклали договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації державної власності, окремого майна – напівпричіп МАЗ 93802, рік випуску 1993, колір зелений, номер шасі НОМЕР_2 (місцезнаходження об`єкта: Черкаська область, м. Сміла, вул. Промислова, 13) (далі – Договір).
За умовами п. 1.1 Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, котрий став переможцем електронного аукціону, об`єкт малої приватизації державної власності, окреме майно – напівпричіп МАЗ 93802, рік випуску 1993, колір зелений, номер шасі НОМЕР_2 , який розташований за адресою: Черкаська область, м. Сміла, вул. Промислова, 13 (далі – Об`єкт приватизації), а Покупець зобов`язується прийняти Об`єкт приватизації, сплатити ціну його продажу і виконати зазначені в Договорі умови.
Право власності на Об`єкт приватизації переходить до Покупця після сплати у повному обсязі ціни продажу разом із неустойкою (у разі її нарахування) (п. 3.1 Договору).
Відповідно до п. 4.1, 4.2 Договору передача Об`єкта приватизації Покупцю здійснюється Продавцем у п`ятиденний строк після сплати Покупцем у повному обсязі ціни продажу разом із неустойкою (у разі її нарахування). Передача Об`єкта приватизації Продавцем і прийняття його Покупцем засвідчується актом приймання-передачі, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).
Пунктом 6.4.2 Договору передбачено, що Покупець зобов`язаний здійснити державну реєстрацію транспортного засобу в установленому законом порядку (у строк, встановлений чинним законодавством), та сплатити всі необхідні платежі для таких дій відповідно до вимог чинного законодавства України.
Цей договір набуває чинності з дати його підписання та нотаріального посвідчення (п. 13.3 Договору).
Договір підписаний сторонами та посвідчений приватний нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І. М. 
На підставі акта приймання-передачі державного майна від 21.08.2020 Продавець передав, а Покупець прийняв Об`єкт приватизації - спірний напівпричіп МАЗ 93802.
Відповідно до листів Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області від 23.06.2021 № 31/23-1067, від 28.11.2022 № 31/23-1771, від 25.10.2023 № 31/23-2347; листів Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях від 22.10.2024 № 31/31/14-8774-2024 та від 25.07.2025 № 31/31/10-7856-2025, наданих на запит позивача, Об`єкт приватизації – спірний напівпричіп МАЗ 93802 зареєстрований у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів за Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області.
Факт невиконання відповідачем свого зобов`язання, передбаченого п. 6.4.2 Договору, також встановлений в актах поточної перевірки від 25.06.2021 № 20, від 08.11.2023 № 23, від 19.12.2024 № 23 та від 19.08.2025 № 14.

Оцінка суду.
Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (тут і далі – у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ч. 1, 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.
Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як встановив суд, ОСОБА_1 у п. 6.4.2 Договору взяв на себе зобов`язання здійснити державну реєстрацію спірного транспортного засобу в установленому законом порядку (у строк, встановлений чинним законодавством), та сплатити всі необхідні платежі для таких дій відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відповідно до ч. 3, 4, 11 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.
Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.
Згідно з пунктом 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі – Порядок, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.
У пункті 7 Порядку встановлено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. 
Положеннями пункту 8 Порядку унормовано, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником.
Таким чином, напівпричіп є особливим видом рухомого майна, права на які підлягають державній реєстрації у встановленому порядку.
Виходячи із зазначених правових норм та умов Договору у відповідача виник обов`язок щодо державної реєстрації спірного напівпричепа протягом десяти діб після його придбання (переходу права власності).
Разом з тим, як встановив суд, відповідач не виконав свого обов`язку з державної реєстрації спірного напівпричепа, на підтвердження чого надано листи регіональних сервісних центрів та акти поточної перевірки.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.
У постанові від 29.06.2021 у справі № 910/2842/20 Верховний Суд зазначив, що суд вправі задовольнити позов про спонукання виконати умови договору лише в разі, якщо встановить, що у особи такий обов`язок наявний, але вона ухилилася від його виконання. При цьому у справі має бути доведено наявність відповідного правовідношення, а саме прямого законодавчого обов`язку відповідача щодо виконання договору.
Оскільки суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку з державної реєстрації спірного напівпричепа, від виконання його відповідач ухилявся протягом 5 років, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Висновки суду.
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача. 
Керуючись ст. 13, 14, 42, 46, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) виконати умови договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації державної власності, окремого майна - напівпричіпа МАЗ 93802, рік випуску 1993, колір зелений, номер шасі НОМЕР_2 , укладеного 12.08.2020 за результатами електронного аукціону № UA-PS-2020-07-05-000021-3, а саме зареєструвати за собою у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів об`єкт малої приватизації напівпричіп МАЗ 93802, рік випуску 1993, колір зелений, номер шасі НОМЕР_2 .
3. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (код ЄДРПОУ 43173325, бульвар Лесі Українки, 26А, м. Київ, 01133) 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. 

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. 

Повне рішення складено 09.01.2026.

Суддя В. В. Шморгун