Справа № 161/20742/25 
Провадження № 2/161/543/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: 
головуючого судді – Пахолюка А.М.
при секретарі – Корнійчук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся в суд з позовом до  ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.05.2024 року о 06 год. 44 хв. на трасі АД М03 Київ-Харків 125 км 500 м в бік м. Харків водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schwarzmuller» д.н.з. НОМЕР_2 , під час зміни напрямку руху, а саме перелаштуванні, не надав дорогу транспортному засобу «Renault Safrane» д.н.з. НОМЕР_3 від керуванням ОСОБА_2 , котрий рухався в попутному напрямку, в смузі яку мав намір перелаштуватися водій ОСОБА_1 , внаслідок чого змусив водія «Renault Safrane» різко змінити напрямок руху з подальшим наїздом на дорожній знак та виїздом за межі проїзної частини (кювет). Своїми діями ОСОБА_1 , спричинив ДТП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 
Вина  ОСОБА_1 у скоєнні зазначеної ДТП встановлена постановою Яготинського районного суду Київської області від 30 липня 2024 року по справі
№ 382/934/24.
На момент вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Позивач відшкодував потерпілому  ОСОБА_2 63870,40 грн. завданої внаслідок ДТП шкоди та 2150 грн. експерту за проведену оцінку пошкодженого транспортного засобу
На підставі наведеного, просить суд стягнути в його користь з відповідача 66020 грн. 40 коп. завданої шкоди в порядку регресу та 3028 грн. сплаченого судового збору.
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та вважає, що вони не підлягають до задоволення, оскільки він не є власником транспортного засобу «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом з напівпричепом «Schwarzmuller» д.н.3. НОМЕР_2 , він в свою чергу лише керував даним автомобілем в якості запасного водія, за усною домовленістю з власником. Відтак, вважає, що він не є суб`єктом цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну потерпілому ОСОБА_2 внаслідок ДТП, яка мала місце 19.05.2024 року та регламентних виплат в порядку регресу.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив провести судовий розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача до початку судового засідання подав суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без участі сторони відповідача.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується іншою особою. 
Судом встановлено, що 19.05.2024 року о 06 год. 44 хв. на трасі АД М03 Київ-Харків 125 км 500 м в бік м. Харків водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schwarzmuller» д.н.з. НОМЕР_2 , під час зміни напрямку руху, а саме перелаштуванні, не надав дорогу транспортному засобу «Renault Safrane» д.н.з. НОМЕР_3 від керуванням ОСОБА_2 , котрий рухався в попутному напрямку, в смузі яку мав намір перелаштуватися водій ОСОБА_1 , внаслідок чого змусив водія «Renault Safrane» різко змінити напрямок руху з подальшим наїздом на дорожній знак та виїздом за межі проїзної частини (кювет), чим порушив вимоги п. 10.3 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с. 8).
Доводи відповідача, що останній не є власником автомобіля «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом  «Schwarzmuller» д.н.з. НОМЕР_2 , а лише керував ним в якості запасного водія, за усною домовленістю з власником, а відтак він не є суб`єктом цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну потерпілому ОСОБА_2 внаслідок ДТП, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ст. 1187, 1188 ЦК України, в їх системному зв`язку, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, зокрема транспортним засобом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Саме такий правовий висновок навів Верховний Суд України у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.
Відповідно до пп. а п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Постановою Яготинського районного суду Київської області від 30 липня 2024 року по справі № 382/934/24  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлено факт керування останнім автомобілем марки «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом «Schwarzmuller» д.н.з. НОМЕР_2 , та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с.8-9).
В силу вимог ч.6 ст. 82 ЦПК зазначенні обставини доказуванню не підлягають.
Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP/22100674, виданого ТДВ «СК «ГАРДАН», страховий поліс на автомобіль «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1  почав діяти лише з 19.05.2024 року 09:15 год., тоді як сама дорожньо-транспортна пригода сталася 19.05.2024 року о 06:44 год. (а.с.12-13).
Тобто, на момент вчинення ДТП строк дії зазначеного полісу ще не настав, а тому відповідач, керував транспортним засобом без чинного страхового забезпечення.
Згідно ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
При цьому обов`язок відшкодування шкоди у регресному порядку покладається саме на винну особу, незалежно від того, чи є вона власником транспортного засобу.
Як встановлено судом, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 набрав чинності після моменту вчинення ДТП, у зв`язку з чим на час настання страхового випадку страхове покриття було відсутнє. 
Доводи відповідача про відсутність у нього права власності на транспортний засіб, яким він керував, не звільняють його від обов`язку відшкодувати регресні витрати МТСБУ, оскільки визначальним є факт керування транспортним засобом на відповідній правовій підставі та наявність вини у спричиненні шкоди.
Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_2 09.08.2024 року з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із відповідною заявою (а.с.15-18).
Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку № 70921 від 19.08.2024 року розмір майнової шкоди, заподіяної ОСОБА_2 в результаті пошкодження транспортного засобу марки «Renault Safrane» д.н.з. НОМЕР_3 , становить 96804,96 грн. (а.с.27-42). 
Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
В зв`язку з настанням події, передбаченої пп. а п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 63870,40 грн. потерпілій стороні, яка складається з вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу – 49870,40 грн., витрат на евакуатор – 14000 грн. та 2150 грн. - виплата за послуги експерта, що підтверджується копіями платіжних інструкцій № 927046 від 23.09.2024 року та платіжної інструкції № 926534 від 12.09.2024 року (а.с. зворот 14, 43).
За таких обставин, суд вважає, що МТСБУ правомірно здійснило виплату потерпілій особі та, в силу вищезазначених вимог закону, набуло право регресної вимоги до водія як особи, яка безпосередньо керувала джерелом підвищеної небезпеки та з вини якої було завдано шкоди. 
Судом встановлено, що 31.01.2025 року МТСБУ звернулось до відповідача із листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв`язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, але відповідачем в добровільному порядку не компенсовано витрати МТСБУ (а.с. 44).
Оскільки позивач МТСБУ здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до ст.ст.1166, 1187, ч. 1 ст. 1191 ЦК України, п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 66020,40 гривень.
Відповідно до ч. 4 статті 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» правила норми ч.4 ст.1193 ЦК України застосовуються у разі коли відповідачем за таких обставин може бути тільки фізична особа та відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача в дуже скрутне матеріальне становище. 
Про вказане право суду зазначено також у абз.5 п.7 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно якого правила частини 4 статті 1193 ЦК України про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину, застосовуються у виняткових випадках, якщо відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у тяжке матеріальне становище.
Разом із тим, матеріали справи, в тому числі і приєднані до відзиву: копія пенсійного посвідчення, виписки з лікарні тощо (а.с. 65,67-69) не містять жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про перебування ОСОБА_1 у скрутному матеріальному становищі, а відтак, суд не вбачає підстав для зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої відповідачем.
Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1191, 1193 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

УХВАЛИВ :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 66020 (шістдесят шість тисяч двадцять) гривень 40 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі – 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач – Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, 8, код ЄДРПОУ 21647131;
Відповідач – ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_4 .
Рішення в повному обсязі складено 29 січня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного 
суду Волинської області       Пахолюк А.М.