Справа № 157/1251/25
Провадження №2/157/77/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2026 року	місто Камінь-Каширський	

Камінь-Каширський районний суд Волинської області
в складі головуючого – судді Гамули Б.С.,
з участю секретаря судового засідання Плакоша Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 10 вересня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір №723184815 на суму 16 850 гривень. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора AZ9655YX. Перед укладенням кредитного договору відповідач із метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: перейшов на офіційний сайт первісного кредитора – www.moneyveo.ua, зареєструвався на цьому сайті, створивши особистий кабінет позичальника, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнив та подав заявку на отримання грошових коштів в кредит (далі – Заявка), в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання, пройшов належну перевірку (верифікацію), ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику (далі – Правила), які є невід`ємною частиною кредитного договору. Правила надання грошових коштів у кредит первісного кредитора, перебувають у загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, отримав на номер телефону, вказаний у заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який потім використав для підписання кредитного договору, надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) первісного кредитора щодо укладання кредитного договору (підписав кредитний договір одноразовим ідентифікатором). Отже, саме відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір із використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений.
Одночасно з підписанням кредитного договору, первісний кредитор відправив на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним у нього примірником електронного кредитного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Кредитний договір укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, у кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Отже, позивачем доведено факт укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем.
Згідно з умовами кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу шляхом ініціювання через банк провайдер грошові кошти в сумі 16 850 грн 10.09.2020 на банківську картку №5168-75XX-XXXX-6104 відповідача, яку він вказав у заявці при укладенні кредитного договору. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням.
Між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі – ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») 28.11.2018 укладено договір факторингу №28/1118-01 (далі – Договір факторингу 1). У подальшому до договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу 1. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання договору факторингу 1 підписали реєстр прав вимоги №107 від 10.11.2020, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги.
Між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі – ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») 05.08.2020 укладено Договір факторингу №05/0820-01 (далі – Договір факторингу 2). Розділом 2 договору факторингу 2 визначено, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату на умовах, визначених цим договором. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали реєстр прав вимоги №2 від 30.05.2023 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги.
Між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем 04.06.2025 укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю (далі – Договір факторингу 3), відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників №б/н від 04.06.2025 за договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 48 359 гривень 50 копійок. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у реєстрі боржників №б/н від 04.06.2025 до позивача підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу 3.
Укладання договорів факторингу між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до виникнення кредитних правовідносин з позичальниками не можуть ставити під сумнів відступлення прав вимоги за такими договорами факторингу новому кредитору, оскільки станом на момент укладення подібних кредитних договорів договори факторингу були чинними. При цьому, право вимоги по кредитному договору було відступлено первісним кредитором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а в подальшому Позивачу на підставі реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином та саме з дати підписання реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення кредитного договору.
При укладенні кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного кредитного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У період відступлень права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору між кредиторами, розмір суми боргу за кредитним договором на момент чергового відступлення права вимоги зазначався у реєстрах прав вимог (реєстрі боржників).
ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.
Враховуючи зазначене вище, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить – 48 359 грн 50 к., яка складається з: 16 850 грн – заборгованість по тілу кредиту; 31 509 грн 50 к. – заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Вказана сума також підтверджується випискою з особового рахунку на період 04.06.2025-25.06.2025.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №723184815 від 10.09.2020 в розмірі 48 359 грн 50 к., а також понесені судові витрати.
У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Зазначає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, вказуючи на невиконання ОСОБА_1 зобов`язання щодо повернення кредиту в строк, передбачений кредитним договором. Уклавши кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, ОСОБА_1 порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. ОСОБА_1 визнає, що уклав із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» договір кредитної лінії №723184815 від 10.09.2020 та отримав кредит у сумі 16850 грн. Проте, відповідач не погоджується з вимогою позивача про стягнення заборгованості у розмірі 48 359 грн 50 к. за користування грошовими коштами, з таких підстав. Проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та долученому позивачем договору, оскільки розмір заборгованості за відсотками нарахований за межами строку дії кредитного договору. За умовами Кредитного договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надає ОСОБА_1 кредит на суму 16 850 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з п. 1.3., п. 1.4. або п. 1.5. цього договору. Кредит надається (договір укладається) строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником (п. 1.2 Кредитного договору). Відповідно п. 1.3. договору на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,69 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Відповідно до п. 1.4. договору у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення).
З наданих представником позивача розрахунків установлено, що за кредитним договором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відсотки нараховані за період поза межами строку кредитування. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» продовжували нараховувати саме проценти за «користування кредитом». Позивачем у позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу не нараховувалось. Кредит надається (договір укладається) строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником (п. 1.2 Кредитного договору), тобто до 10.10.2021.
Зазначає, що у договорі міститься інформація, що у Графіку розрахунків міститься наступна інформація: сукупна вартість кредиту за дисконтною ставкою складає 120,70% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 20 338 грн 10 к. (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом у розмірі 20,70% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 3488 грн 10 к. (у грошовому виразі); 2) суму кредиту у розмірі 16 850 грн (у грошовому вираженні). Матеріали справи не містять доказів зміни умов Договору в частині строку надання кредиту після закінчення 30 денного строку дії кредитного договору №723184815 від 10.09.2020.
Позовна заява також не містить посилань на такі обставини. Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача відсотків, нарахованих за межами 30 дня кредитування, що визначені в кредитному договорі, позивач посилався на факт пролонгації договору, що на його думку відбувся. При цьому позивач не звернув уваги, що неповернення кредиту у визначений додатковою угодою строк, у цьому випадку після спливу 30-денного строку кредитування, свідчить не про продовження строку договору, а про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань.
Пунктом 2.2.1.3 договору №723184815 від 10.09.2020 передбачено, що позичальник має право звернутися до товариства з наміром продовження строку надання кредиту та/або реструктуризації зобов`язань за договором. Також, відповідно до п. 2.1.1.5 вказаного договору товариство має право у разі бажання з боку позичальника змінити строк надання кредиту, за згодою позичальника змінити Дисконтну процентну ставку за користування кредитом на іншу процентну ставку. Однак, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом, визначеного в кредитному договорі, зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Отже, відповідач не виявляв бажання змінити строк надання кредиту після закінчення строку дії договору, тобто після 10 жовтня 2020 року (п. 2.2.1.3 договору). Пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника (п. 2.2.1.3 договору) за змістом укладеного договору, пов`язується виключно з неповерненням кредитних коштів у визначений п. 1.2 кредитного договору строк, що не узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за №910/18943/20, відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.
За таких обставин неповернення позичальником кредитних коштів у визначений п. 1.2 вказаного договору строк за відсутності активних дій відповідача, визначених п. 2.2.1.3 договору, є неправомірною поведінкою, а саме неповерненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу 30-денного періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі, встановленому додатковою угодою. В цьому випадку права позивача можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного статтею 625 ЦК України, вимог про що останній не заявляв. Отже, у ОСОБА_1 перед первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» існує заборгованість за договором №723184815 від 10.09.2020 в розмірі 20 338 грн, з яких: 16 850 грн тіло кредиту та 3488 грн 10 к. відсотки за користування кредитом.
Також не відбулася автопролонгація договору кредитної лінії з наступних підстав. Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору кредит надається (договір укладається) строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником. При цьому, строк кредитування та строк дії договору є різними поняттями. Оскільки умови договору №723184815 від 10.09.2020 відповідачем в частині його зобов`язань щодо погашення заборгованості за тілом кредиту не виконані, тому, відповідно до п. 4.2 договору (строк дії цього договору, вказаний в п. 1.2. договору, продовжується на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення кредиту, процентів за дисконтною та/або базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов договору (пені) та інших нарахувань, передбачених договором), цей договір діє і на день ухвалення судом рішення, і діяв після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, тому на спірні правовідносини поширюється дія абзацу другого частини сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону від 22 листопада 2023 року №3498-IX.
З огляду на те, що абзацом другим частини сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом і продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін, слід зробити висновок, що приписи п. 4.2 договору №723184815 від 10.09.2020 щодо автоматичної пролонгації договору суперечать положенням абзацу другому частини сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» і не можуть застосовуватися та не можуть бути підставою для стягнення відсотків у період автоматичної пролонгації договору, адже додаткового договору про продовження строку користування кредитом сторонами не укладалося. Більш того, п. 4.3 договору №723184815 від 10.09.2020 сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2. цього договору (30 днів), є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Про те, позивачем не заявлено про стягнення заборгованості по процентам на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Також визначений позивачем розмір заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом – 31 509 грн 50 к., не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Сторона відповідача звертає увагу, що відповідно до пояснювальної записки до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» 3498-IX від 22.11.2023 Національний банк України фіксує надвисоке ціноутворення на ринку мікрокредитування: денна номінальна ставка може сягати 5% в день, а середня номінальна річна процентна ставка більше 1000% річних. При цьому, з 24 лютого 2022 року поведінка надавачів мікрокредитів суттєво не змінилась в частині ціноутворення, навпаки, подекуди спостерігається навіть зростання вартості таких кредитів. Наразі в Україні мінімальна зарплата становить 6700 грн на місяць, а після оподаткування складає, відповідно, 5393 грн 50 к. Тобто, доступний дохід особи на цих же 14 днів складає 2696 грн 75 к. Відповідно, споживачу, сукупний дохід якого становить мінімальну заробітну плату, доведеться за два тижні користування таким кредитом віддати понад 60% від свого доступного доходу. За наслідками консультацій, проведених з Національним банком України, сформовано бачення, що сукупна вартість кредиту для малозабезпечених (таких, які отримують найменший можливий рівень доходу) споживачів не повинна перевищувати 20% від їх доходу, тобто мікрокредити мали б коштувати втричі дешевше.» Отже, на законодавчому рівні визнано надвисоку вартість кредитування, її неспівмірність з отриманим кредитом і державою вчиняються дії щодо ефективного захисту найбільш вразливої категорії позичальників за споживчими кредитами, зокрема мікрокредитами, від високоризикового кредитування. Зазначає, що з огляду на приписи ч. 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості відповідача за нарахованими процентами у розмірі 31 509 грн 50 к. не є співмірною із розміром заборгованості за кредитом, яка становить 16 850 грн за договором №723184815 від 10.09.2020, та суперечить принципам розумності і добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.
Фактично позивач порушує питання про стягнення з позичальника суми процентів за користування кредитом у розмірі, що майже в 2 рази перевищує розмір кредиту. За цих обставин сторона відповідача вважає, що розмір відсотків, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, необхідно зменшити до 3488 грн 10 к., і саме такий розмір відсотків буде справедливим, надасть відповідачу можливість сплатити борг, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.
З огляду на предмет спору, зміст позовних вимог та заперечень відповідача проти позову, процесуальний обов`язок щодо доказування (статті 12, 81 ЦПК України), позивач мав довести за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів, а суд, відповідно, перевірити, перш за все, факт набуття ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» прав кредитора (право вимоги боргів) за кредитним договором №723184815 від 10.09.2020.
Позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №723184815 від 10.09.2020, у зв`язку з чим у позивача відсутнє право на стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Завертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» вказувало, що є новим кредитором за кредитним договором №723184815 від 10.09.2020 внаслідок укладених договорів факторингу від 28.11.2018, 05.08.2020 та 04.06.2025.
Так, 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №723184815 від 10.09.2020, що, як вказує позивач, підтверджується реєстром прав вимог №107 від 10.11.2020. Позивачем надано Додаткові угоди №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 до вказаного договору факторингу від 28.11.2021, згідно з якими текст договору викладено у новій редакції та продовжено строк дії договору. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог №107 від 10.11.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 34 323 грн 45 к. Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Отже підлягає з`ясуванню обсяг і зміст прав, які перейшли до позивача, як нового кредитора, від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та чи існували ці права на момент їх переходу.
Так, позивач стверджує, що кредитний договір №723184815 був укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 10 вересня 2020 року, натомість договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», був укладений 28 листопада 2018 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та ОСОБА_1 , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року. Продовження сторонами строку дії договору №28/1118-01 від 28.11.2018 внаслідок укладення додаткових угод та укладення у подальшому Реєстру з прав вимог №107 від 10.11.2020 до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки станом на 28.11.2018 у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки кредитний договір було укладено лише 10.09.2020, тобто більше ніж через 2 роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідних від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги.
Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, тому вважає, що у зв`язку з цією обставиною позивачем також не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».
Оскільки ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передане цим товариством на підставі договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», яке в свою чергу не передало таке право позивачу ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за договором факторингу №04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року.
Так само, договір факторингу №05/0820-01, за яким ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», був укладений 05 серпня 2020 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та ОСОБА_1 , оскільки кредитний договір №723184815 був укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 10 вересня 2020 року, відтак у ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на підставі договору факторингу від 05 серпня 2020 року. Більше того, звертає увагу, що позивач вважає, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до відповідача, зокрема на підставі Реєстру права вимоги №107 від 10.11.2020. Проте, на момент укладання договору факторингу від 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» не існувало Реєстру права вимоги №107 від 10.11.2020, на якій позивач посилається як на підставу набуття право вимоги у ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».
Тобто на момент переходу права вимоги – 05.08.2020, від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» не існувало ні кредитного договору укладеного з відповідачем 10.09.2020, ні Реєстру права вимог №107 від 10.11.2020.
Таким чином у ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не було будь-яких документально підтверджуючих прав вимог до відповідача. Продовження сторонами строку дії договору №05/0820-01 від 05.08.2020 внаслідок укладення додаткових угод №2 від 03.08.2021, №3 від 30.12.2022 та укладення у подальшому Реєстру з прав вимог №9 від 30.05.2023 до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки станом на 05.08.2020 у ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки кредитний договір було укладено лише 10.09.2020, тобто більше ніж через 1 місяць після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідних від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги.
Оскільки ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передане цим товариством на підставі договору факторингу №04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Таким чином, слід зробити висновок, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати до ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 10.09.2020 між ним та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Тому відсутні підстави для задоволення позову.
У позовній заяві, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 гривень. Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. Разом із тим, в матеріалах наявний лише договір з адвокатським бюро та відсутній ордер чи інший документ, який підтверджує повноваження адвоката, який надав правову допомогу позивачу в суді за позовом, тому підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у цій справі немає.
Надані позивачем докази не вказують на те, яким саме адвокатом виконана робота (надані послуги), чи є у нього (неї) відповідний статус. У суду відсутні достеменні відомості про те, що витрати, які просить стягнути позивач із відповідача, пов`язані саме із правничою допомогою адвоката. Тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення цих витрат слід відмовити.
Відповідач у зв`язку із розглядом справи очікує понести витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 7 000 грн, на виконання умов п. 2 Додатку №1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/25 від 31.07.2025 укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Калінін і Партнери». Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги скріплений електронними підписами сторін. Так, пунктом 2 Додатку №1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/25 від 31.07.2025 визначено, що за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в підпункті 1.1 договору клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) в розмірі 7000 грн, у строк до набрання судового рішення законної сили у справі, що визначена предметом договору. Звертає увагу, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 01.09.2021 по справі №178/1522/18).
Просить розглядати справу без участі сторони відповідача. Відмовити у задоволенні позову ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнути з позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті послуг адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 7000 гривень.
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що заперечує стосовно пояснень відповідача, вважає їх необґрунтованими й такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві відповідач стверджує, що ТОВ «Юніт капітал» у встановленому законом порядку не довело факт пролонгації кредитного договору, відступлення права вимоги до відповідача, оплата договорів факторингу, нарахування відсотків за кредитним договором та надання правничої допомоги позивачу.
Відповідно до алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. У цьому випадку, у кожної людини є свобода вибору фінансової установи, яка займається наданням кредитування, також при укладенні споживчого кредиту, інформація про супровід кредитних послуг була зазначена в кредитному договорі, шрифт і подача даної інформації ніяк не відрізняється від іншої інформації, яка надана в кредитному договорі, а саме ні відмінності у шрифті, ні ніякої засекреченості цієї інформації, ні подвійного сприймання інформації, все достатньо чітко, доступно, лаконічно і зрозуміло написано. Тобто, на момент укладення договору у відповідача була можливість і відмовитись від укладення вказаного договору, але відповідач погодився з цими умовами, отримав грошові кошти та користувався ними. Отже, правила є у відкритому доступі на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Первісного кредитора), а відповідач мав змогу самостійно ознайомитися зі змістом правил на сайті. Підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідач погодився, що ознайомився, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Договір було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом, без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і паролю особистого кабінету, кредитний договір між сторонами не був би укладений, а тому укладення спірного кредитного договору відповідало внутрішній волі відповідача. Отже, договір укладений сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому прийняв надані фінансовою установою кредитні кошти та виконував умови договору; первісний кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Звертає увагу суду, що відповідно до п. 4.3. кредитного договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2. цього договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Отже, всі умови кредитного договору №723184815 від 10.09.2020 були погоджені, а також споживач мав право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування». 
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. Одноразовий персональний ідентифікатор №AZ9655YZ направлено відповідачу 10.09.2020 о 18:32:20 на номер мобільного телефону вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів – НОМЕР_1 , одноразовий персональний ідентифікатор №AZ9655YZ введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 10.09.2020 о 18:32:37. Вчинення відповідачем вказаних вище дій і зміна даних в системі товариства є проставленням електронного підпису в електронному договорі одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Акцепт договору позичальником ОСОБА_1 підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: AZ9655YZ, час відправки ідентифікатора позичальнику 10.09.2020 о 18:32:20, на номер телефону НОМЕР_1 . Доказами накладеннями електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QR-код – матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрих-коду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації договору позичальника. Зазначений QR-код знаходиться вкінці договору №723184815 від 10.09.2020. Договір з електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з договором на сайті товариства в особистому кабінеті.
Кредитний договір підписаний відповідачем з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію». Будучи обізнаним із умовами кредитування, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню за тілом кредиту та відсотками на користь позивача, який набув право вимоги первинного кредитора згідно з договором факторингу. Доводи відповідача правильність таких висновків не спростовують, оскільки не містять доказів, які б підтверджували, що він не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, та, фактично, зводяться до нерозуміння природи договору, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.03.2021 №904/2073/19, не звільняє споживача послуг, як сторону зобов`язання, від його виконання.
Враховуючи повну цивільну дієздатність відповідача, відповідність кредитного договору законодавчим актам та відсутність жодних підтверджень доводам відповідача, позиція останнього щодо недоведеності укладання кредитного договору є неаргументованою та невмотивованою, а лише є намаганням ввести суд в оману та небажання сплачувати заборгованість. Враховуючи викладене вище, можна аргументовано стверджувати, що відповідач дійсно укладав кредитний договір. Зазначає, що реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) та адреса реєстрації, зазначені в кредитному договорі, повністю збігаються з даними відповідача, вказаними в шапці відзиву на позовну заяву. Ці ідентифікатори є унікальними та незмінними. Збіг цих даних у кредитному договорі та поточних документах відповідача є вагомим доказом його участі в укладенні договору. Отже, за відсутності вагомих доказів протилежного, слід вважати, що кредитний договір був укладений саме відповідачем.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) 28.11.2018 укладено Договір факторингу №28/1118-01. Пунктом 2.1. Договору передбачено, що згідно з умовами договору клієнт зобов`язується відступити фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених Договором. Відповідно до підпункту 1.3. Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Таким чином, договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення є право вимоги до ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено ряд додаткових угод, згідно з якими сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору, востаннє до 31 грудня 2024 року включно.
На виконання п. 2.1. Договору факторингу №28/1118-01 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» 22.02.2022 складено та підписано Реєстр прав вимоги №174 за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за кредитним договором. Вказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи витягом з Реєстру прав вимоги №107 від 10.11.2020, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 34 323 грн 45 к. Право вимоги за кредитним договором №723184815 від 10.09.2020 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 10.11.2020, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги №107. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. На підтвердження факту укладення вказаного Реєстру та відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс», первісним кредитором передані останньому документи, які підтверджують видачу кредиту ОСОБА_1 та долучені позивачем до позовної заяви.
Відповідно до підпункту 5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.
Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» 05.08.2020 укладено Договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №723184815 від 10.09.2020. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 – якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Предметом цього договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку (п. 4.1.). Вказані обставини підтверджуються відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 48 359 грн 50 к. Реєстр прав вимог підписаний між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 30.05.2023, що підтверджується витягом з реєстру прав вимог №9 від 30.05.2023. Тобто, реєстр прав вимог №9 від 30.05.2023 підписаний вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідачем 10.09.2020. Також звертає увагу, що відповідно до підпункту 5.3.3 договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 Фактор (ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс») має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Копія договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 також містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до фактора – ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».
ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач 04.06.2025 уклали договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. За цим договором фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2. перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників – підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 48 359 грн 50 к. Акт прийому-передачі реєстру боржників підписано 04.06.2025, таким чином право вимоги за кредитним договором №723184815 від 10.09.2020 перейшло до позивача 04.06.2025. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. 
Таким чином, позивач є належним кредитором та отримав дійсне право вимоги за кредитним договором №723184815 від 10.09.2020. Дані обставини та докази спростовують висновки відповідача про те, що позивач не набув права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки вказані права вимоги були передані (відступлені) від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 10.11.2020, тобто після укладення кредитного договору 10.09.2020 та виникнення заборгованості у жовтні 2020 року, які позивач набув у червні 2025 року. А сам лише факт укладення договору факторингу між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» в 2018 році не спростовує цих обставин, оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Хоча факт переходу права вимоги є беззаперечним, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на вимогу позивача надало додаткові документи, а саме витяг із реєстру прав вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс».
Договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та позивачем у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. Відповідач прийшов до помилкового висновку щодо переходу прав вимог за договорами факторингу до позивача.
Відповідно до п. 1.1. Договору кредитної лінії №723184815 від 10.09.2020 Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 16 850 грн (шістнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят грн) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з п. 1.3., п. 1.4. або п. 1.5. цього Договору. 1.2. Кредит надається (Договір укладається) строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником.
Отже, з 10.09.2020-10.10.2020 нарахування відсотків в день здійснювались за наступною формулою: 16 850,00* 0,69/100 = 116,27 (згідно з п. 1.3.). 14.10.2020 нараховано різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом Дисконтного періоду. З 14.10.2020-10.11.2020 нарахування відсотків в день здійснювались за наступною формулою: 16 850,00* 1,70/100 = 286,45 (згідно з п. 1.4.) Отже, нарахування відсотків повністю обґрунтовано та не суперечить умовам договору, з якими відповідач ознайомився до укладення кредитного договору №723184815 від 10.09.2020 та підписанням електронним одноразовим ідентифікатором підтвердив та погодився з умовами цього договору.
Biдпoвiднo дo витягy з peєcтpy пpaв вимoги №107 від 10.11.2020 дo дoгoвopy фaктopингy №28/1118-01 вiд 28.11.2018 (в peдaкцiї з ypaxyвaнням дoдaткoвиx yгoд дo ньoгo), TOB «Taлioн Плюc» oтpимaлo пpaвo вимoги дo вiдпoвiдaчa нa зaгaльнy cyмy 34 323 грн 45 к.
У розрахунках наданих ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Додаток №22 та №23 до позовної заяви) при відступленні прав вимоги наявне балансове списання грошових коштів від клієнта до фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості боржником. Крім цього, в розрахунку, наданому ТОВ «Таліон Плюс» (Додаток №23) в дату отримання права вимоги до боржника наявне нарахування коштів у сумі 16 850 грн за тілом та 17 473 грн 45 к. за відсотками. Тому при відступленні права вимоги сума боргу списується з рахунків клієнта та нараховується на рахунки фактора, що виключає можливість сплати заборгованості боржником, оскільки є операцією внутрішнього бухгалтерського обліку. Розрахунки містять підписи первинних кредиторів та є належним доказом.
Крім цього, зазначає, що при відступленні прав вимоги 30.05.2023 (Реєстр прав вимоги №9 від 30.05.2023) в розрахунках наявне балансове списання грошових коштів від клієнта (ТОВ «Таліон Плюс») до Фактора (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості боржником.
З огляду на зазначене, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до боржника на загальну суму 48 359 грн 50 к., яка складається з 16850 гpн – тiлo кpeдитy тa 31 509 грн 50 к. – вiдcoтки.
Надалі 04.06.2025 право вимоги за цим кредитним договором перейшло до позивача. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем жодних нарахувань не здійснювалось. Підготовлені розрахунки не суперечать один одному та узгоджується з іншими доказами у справі, зокрема із витягами Реєстру прав вимоги №107 від 10.11.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 та Реєстру Боржників №04/06/25-Ю від 04.06.2025 до Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025.
Наголошує, що за весь період перебування права вимоги за зазначеними договорами, позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника.
Відповідачем не надано належного власного детального розрахунку заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у повному розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, зокрема, доказів, що спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості.
В той же час відповідачем не було надано будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить; виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту не зарахування кредитних коштів на його рахунок; доказів повернення коштів чи спростування нарахованих кредитором процентів за період користування кредитними коштами.
Натомість, позивач надав беззаперечні докази того, що саме відповідач уклав кредитний договір із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та прийняв зобов`язання на себе. Таким чином, розрахунки заборгованості, надані попередніми кредиторами й позивачем є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені позивачем в повній мірі.
Разом із поданням позовної заяви позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Позивач не погоджується з вимогою про стягнення витрат на правничу допомогу, вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначає, що вартість витрат на професійну правничу допомогу є суттєво завищеною та неспівмірною фактично наданим послугам.
Отже, проаналізувавши надані документи представником відповідача, можна прийти до висновку, що вартість виконаних робіт представником відповідача є завищеною, необґрунтованою такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України є неспівмірною зі складністю справи та документально не підтверджена. 
Таким чином, вважає вимоги відповідача в частині стягнення правничої допомоги з ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у розмірі 7000 грн необґрунтованими, не підтвердженими належним чином та завищені відносно складності справи.
Просить відмовити у стягненні з позивача на користь ОСОБА_1 судових витрат по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 7000 грн, стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №723184815 від 10.09.2020 у розмірі 48 359 грн 50 к., судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 2422 грн 40 к. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 гривень.
Представник позивача Хлопкова М.С. у судове засідання не з`явилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила.
Відповідач ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача у відзиві просив розгляд справи проводити без участі сторони відповідача.
Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Судом встановлено, що 10 вересня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір №723184815, який підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису, тобто у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 30-31).
Згідно з пунктами 1.1.-1.3. договору за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 16850 грн (шістнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят грн) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з п. 1.3., п. 1.4. або п. 1.5. цього договору. Кредит надається (Договір укладається) строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником. На період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,69 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом.
Згідно з п. 1.4. договору за у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення).
Відповідно до пунктів 4.1.-4.5 договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі – «Правила»). Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті товариства: www.moneyveo.ua. Строк дії цього договору, вказаний в п. 1.2. Договору, продовжується на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення кредиту, процентів за Дисконтною та/або Базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов договору (пені) та інших нарахувань передбачених договором. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. З урахуванням положень п. 1.3., п. 1.4. та п. 1.5. цього договору, позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 252,54 (двісті п`ятдесят дві цілих п`ятдесят чотири сотих) відсотків річних за Дисконтною ставкою або 622,20 (шістсот двадцять дві цілих дві десятих) відсотків річних за Базовою ставкою. Застосування перерахування Дисконтної процентної ставки на Базову процентну ставку не є зміною істотних умов Договору. Усі істотні умови Договору, в тому числі розмір Базової та Дисконтної процентної ставок та порядок їх застосування, погоджені Сторонами під час укладення цього Договору.
Згідно з п. 4.7, п. 4.14 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Позичальник надає свою безвідкличну згоду на те, що сума неповерненого кредиту, не сплачених процентів, неустойки та інших нарахувань може бути примусово стягнута через суд загальної юрисдикції або на підставі виконавчого напису нотаріуса, обраного товариством.
Із довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що ОСОБА_1 10.09.2020 на номер телефону НОМЕР_1 направлено одноразовий ідентифікатор AZ9655YZ для підтвердження поданої заявки на кредит, договір №723184815 від 10.09.2020, згідно з яким сума кредиту становить 16 850 грн, строк кредитування 30 днів, процентна ставка 1,70% в день (а.с. 13).
Таким чином, у вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) AZ9655YZ, який був надісланий на вказаний нею номер телефону. Цей кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався.
Також до договору долучено Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 21-25), які є його невід`ємною частиною.
Відповідно до умов вказаного договору товариство надало ОСОБА_1 кредит шляхом зарахування на платіжну картку останнього зазначену у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 10.09.2020 (а.с. 20) суму коштів 16 850 грн, що стверджується платіжним дорученням №3334ea03-565a-4450-80a0-84e861384522 від 10.09.2020 (а.с. 10).
На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «Приватбанк» направило інформацію стосовно рахунків ОСОБА_1 і повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 , також емітувались інші картки. Крім того, повідомило, що номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за вказаною платіжною карткою за період 10.09.2020-15.09.2020 – +380686731361, був/є фінансовим та знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 . Повідомило, що по вказаному рахунку(ах) було зарахування коштів на суму 16 850 грн від 10.09.2020. Додатково направило виписку за договором №б/н за період 10.09.2020-15.09.2020, із якої вбачається, що 10.09.2020 на вказану картку, яка належить ОСОБА_1 , здійснено зарахування переказу коштів на суму 16 850 гривень.
Суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору №723184815 та виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свого зобов`язання щодо надання кредиту у сумі 16 850 гривень, що не заперечується і самим відповідачем у поданому його представником відзиві.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Між ТОВ «Таліон плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) 28.11.2018 укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переходить ТОВ «Таліон плюс» право вимоги до боржників за відповідним реєстром права вимоги (а.с. 64-67).
Згідно з п. 1.3 договору факторингу під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми Боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 1.4 визначено термін «Борг» – означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які суми, що належать до сплати Клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.
Розділом 4 зазначеного вище договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно з п. 4.1. право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
В подальшому між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено ряд додаткових угод, згідно з якими сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору, востаннє до 31 грудня 2024 року включно, а саме: 28 листопада 2019 року укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, 31 грудня 2020 року укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, 31 грудня 2021 року укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, 31 грудня 2022 року укладено додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, 31 грудня 2023 року укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с. 70 зворот, 71-73, 74, 74 зворот, 75).
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №107 від 10.11.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за договором №723184815 від 10.09.2020 на загальну суму 34 323 грн 45 к., з яких 16 850 грн – заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 17 473 грн 45 к. – заборгованість по відсотках (а.с. 62-63).
Тобто щодо конкретних правовідносин – набуття Договором факторингу зобов`язальної сили відбулось 10.11.2020 у день підписання між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідного Реєстру права вимоги, у якому за №477 зазначений ОСОБА_1 .
Починаючи з 11 листопада 2020 року та до 29 грудня 2020 року ТОВ «Таліон плюс» здійснювало нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 1,70%, оскільки ОСОБА_1 і надалі не сплачував заборгованість. Нарахування підтверджується розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Таліон плюс», згідно з яким заборгованість становить 48 359 грн 50 к., з яких 16 850 грн – тіло кредиту та 31 509 грн 50 к. – відсотки (а.с. 39).
Суд вважає таке нарахування відсотків ТОВ «Таліон плюс» безпідставним. Оскільки згідно з п. 1.3 та 1.4 договору факторингу з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 28.11.2018 до Фактора перейшло право вимоги на борг, тобто зобов`язання перед клієнтом, яким є ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а не фактор ТОВ «Таліон плюс». Подальше нарахування фактором відсотків, тобто збільшення боргу, не передбачено умовами договору факторингу.
Посилання позивача на загальне визначення «факторингу» у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську» діяльність щодо нарахування відсотків ТОВ «Таліон плюс» не узгоджується з умовами самого Договору факторингу від 28.11.2018 та нормою ст. 514 ЦК України.
Між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) 05.08.2020 укладено договір факторингу №05/0820-01, згідно з умовами якого право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги (а.с. 58-60).
В подальшому між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткові угоди, згідно з якими сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору, востаннє до 30 грудня 2024 року включно, а саме: 03 серпня 2021 року укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, 30 грудня 2022 року укладено додаткову угоду №3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 (а.с. 77 зворот, 78).
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 підписаного між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу №05/0820-01, укладеного між ними, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за договором №723184815 від 10.09.2020 на загальну суму 48 359 грн 50 к., з яких 16 850 грн – заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 31 509 грн 50 к. – заборгованість по відсотках (а.с. 56-57).
Аналогічно з укладенням Договору факторингу між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» – перехід права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відбувся 30.05.2023 у день підписання Реєстру права вимоги, у якому за №819 зазначений ОСОБА_1 .
Проте, у зв`язку тим, що ТОВ «Таліон плюс» безпідставно нарахувало на первинний борг щодо клієнта ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відсотки за користування кредитом, то розмір зобов`язання ОСОБА_1 у Реєстрі прав вимоги №9 від 30.05.2023 визначений неправильно. Фактично до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги на суму 34 323 грн 45 к., з яких 16 850 грн – заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 17 473 грн 45 к. – заборгованість по відсотках, згідно з Реєстром прав вимоги №107 від 10.11.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018.
Між ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (клієнт) 04.06.2025 укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, згідно з умовами якого право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного акта прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 50-53).
Відповідно до реєстру боржників від 04.06.2025 до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, підписаного між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», ТОВ «Юніт Капітал» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за договором №723184815 від 10.09.2020 на загальну суму 48 359 грн 50 к., з яких 16 850 грн – заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 31 509 грн 50 к. – заборгованість по відсотках (а.с. 48-49).
Проте, у зв`язку тим, що ТОВ «Таліон плюс» безпідставно нарахувало на первинний борг щодо клієнта ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відсотки за користування кредитом, то розмір зобов`язання ОСОБА_1 в Реєстрі боржників від 04.06.2025 визначений неправильно. Фактично до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги на суму 34 323 грн 45 к., з яких 16 850 грн – заборгованість по основному боргу та 17 473 грн 45 к. заборгованість по відсотках, згідно з Реєстром прав вимоги №107 від 10.11.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018.
З огляду на зазначене, суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах, але не на всю суму позовних вимог.
Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надані кошти в строк, передбачений договором №723184815 від 10 вересня 2020 року.
За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Разом із тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як встановлено судом, відповідач не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором №723184815 від 10.09.2020, у зв`язку з чим у нього існує заборгованість, яка станом на 25 червня 2025 року становила 34 323 грн 45 к., з яких 16 850 грн – заборгованість по основному боргу та 17 473 грн 45 к. заборгованість по відсотках, що підтверджується розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 40). Такий розрахунок зобов`язання підтверджується умовами договору №723184815 від 10.09.2020 та перевірений судом.
Оскільки сума заборгованості відповідача по вказаному договору підтверджена належно проведеним розрахунком, а відповідач не надав власного обґрунтованого розрахунку, тому саме такий її розмір необхідно стягнути на корить позивача.
Позивач ТОВ «Юніт Капітал» у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на свою користь судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд, задовольняючи позов частково, стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у частці 70,98%, а саме – 1719 грн 42 к.
Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договорів про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 (а.с. 36-37), протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 (а.с. 37 зворот), додаткова угода №25770512883 до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 (а.с. 35), акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 (а.с. 34), згідно з якими вартість послуг із надання правничої допомоги становить 7000 гривень.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17).
Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, розмір стягнутої заборгованості, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є явно завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, суд вважає розмір у сумі 4000 грн співмірним розміром витрат на правничу допомогу.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у частці 70,98%, а саме – 2839 грн 20 к.
У зв`язку з розглядом справи відповідач також поніс витрати на правничу допомогу, які становлять 7000 грн та підтверджуються поданими до суду документами: свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛТ №2212 від 26.06.2018, ордером на надання правничої допомоги №1306281 від 08.08.2025, договором №б/н/25 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 31.07.2025, додатком №1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/25 від 31.07.2025, актом виконаних робіт (наданих послуг) від 08.08.2025.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, суд вважає розмір у сумі 4000 грн також є співмірним розміром витрат відповідача на правничу допомогу.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у частці 70,98%, а саме – 2839 грн 20 к.
Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 205, 207, 509, 526, 527, 530, 536, 626, 628, 638, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором №723184815 від 10 вересня 2020 року в розмірі 34 323 (тридцять чотири тисячі триста двадцять три) гривні 45 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 1719 (одну тисячу сімсот дев`ятнадцять) гривень 42 копійки судового збору та 2839 (дві тисячі вісімсот тридцять дев`ять) гривень 20 копійок витрат за надання професійної правничої допомоги.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 2839 (дві тисячі вісімсот тридцять дев`ять) гривень 20 копійок витрат за надання професійної правничої допомоги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», вул. Рогнідинська, 4, літера А, офіс 10, м. Київ, 01024, код в ЄДРПОУ 43541163; відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . 

Головуючий	  	Б.С. Гамула