ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року	справа № 380/11762/25	
місто Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
в с т а н о в и в:
І. Стислий виклад позицій учасників справи
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції код ЄДРПОУ 35009358, місцезнаходження: м.Львів, вул.Чорновола, 39, 79019, у якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати постанову заступника начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.01.2025 про закінчення виконавчого провадження № 76767249;
- зобов`язати Личаківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновити виконавче провадження № 76767249.
Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) листом від 24.11.2023 № 11/19415-23-Вих проінформував, що перерахунок посадового окладу та окладу за військовим званням, а також інших похідних видів грошового забезпечення, нарахованих і виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї у 2020 році, із застосуванням розрахункової величини, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 в справі № 380/17309/22 буде здійснено при надходженні цільового фінансування з проведенням відповідних відрахувань згідно з чинним законодавством у найкоротші терміни. 25.02.2024 Військова частина НОМЕР_2 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 380/17309/22 виплатила ОСОБА_1 кошти у сумі 2 844,90 грн. 20.01.2025 заступник начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козак Софія Василівна винесла постанову про закриття виконавчого провадження у ВП № 76767249. В постанові, як підставу для закінчення виконавчого провадження зазначено пункт 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вказано, що вимоги виконавчого документа виконано в повному обсязі згідно пред`явленого перерахунку та платіжної інструкції про виплату № 667 від 21.02.2024 – до відкриття виконавчого провадження. Залишок нестягненої суми 0 гривня (UAH); сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 0 гривня (UAH). На думку позивача заступник начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не пересвідчилася, що рішення суду у частині проведення перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 06.02.2020 виконано не в повному обсязі. Враховуючи викладене, вважає, що спірна постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.
ІІ. Рух справи
Ухвалою від 16.06.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, призначив її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Заходи забезпечення позову та доказів не вживались.
ІІІ. Фактичні обставини справи
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 380/17309/22 позов ОСОБА_1 задоволено, а саме:
- визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_2 ), які полягають у застосуванні з 01.01.2020 по 06.02.2020 розрахункової величини, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при розрахунку ОСОБА_1 посадового окладу та окладу за військовим званням, а також інших похідних видів грошового забезпечення у 2020 році;
- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військову частину НОМЕР_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.01.2020 по 06.02.2020 посадового окладу та окладу за військовим званням, а також інших похідних видів грошового забезпечення, нарахованих і виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї у 2020 році, із застосуванням розрахункової величини, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та з урахуванням виплачених сум.
Листом від 27.03.2024 № 09/5904-24-Вих ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) проінформував, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 в справі № 380/17309/22 стосовно перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01.01.2020 по 06.02.2020 посадового окладу та окладу за військовим званням, а також інших похідних видів грошового забезпечення, нарахованих і виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї у 2020 році, із застосуванням розрахункової величини, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та з урахуванням виплачених сум, виконано з проведенням відповідних відрахувань згідно чинного законодавства у лютому 2024 року.
12.12.2024 заступник начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козак Софія Василівна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП № 76767249. Ідентифікатор для доступу 9ЕГД6А5ВГ45В. 
20.01.2025 заступник начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козак Софія Василівна прийняла постанову про закриття виконавчого провадження у ВП № 76767249. 
В постанові як підстава для закінчення виконавчого провадження зазначено пункт 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вказано, що вимоги виконавчого документа виконано в повному обсязі, згідно з пред`явленим перерахунком та платіжної інструкції про виплату № 667 від 21.02.2024 - до відкриття виконавчого провадження. Залишок нестягненої суми 0 гривня (UAH); сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 0 гривня (UAH).
Вважаючи постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
IV. Позиція суду
Вирішуючи спір по суті, суд керувався такими мотивами.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. №1404-VIII (далі - Закон №1404).
Відповідно до статті 1, частини першої статті 3, частини першої статті 5 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, згаданим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до згаданого Закону, а також рішеннями, які відповідно до згаданого Закону підлягають примусовому виконанню.
Підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1). Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Згідно зі статею 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9).
У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.
Відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 згаданого Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Аналіз викладених норм закону дозволяє зробити висновок, що державний виконавець зобов`язаний вживати усіх заходів, необхідних для своєчасного виконання судового рішення в повному обсязі. Для досягнення цієї мети наділений широким обсягом повноважень, в тому числі витребовувати у боржника належні та достатні докази на підтвердження факту виконання вимог виконавчого документа, а також застосовувати штрафні санкції у випадку, якщо боржник не виконує рішення без поважних причин.
Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону № 1404, приймається лише у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з цієї підстави приймається вмотивована постанова, яка має містити виклад встановлених виконавцем обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення, а також засоби їхнього встановлення.
Суд, перевіривши постанову державного виконавця Личаківського ВДВС про закінчення виконавчого провадження №76767249 від 20.01.2025 на відповідність критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, керується такими мотивами.
Державний виконавець перед прийняттям оскарженої постанови був зобов`язаний пересвідчитися, що боржник виконав відповідне зобов`язання відповідно до резолютивної частини рішення суду, наведеної у виконавчому листі. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом є будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання, а обов`язок надання таких доказів виконавцю законом покладено на боржника у виконавчому провадженні. У випадку наявності сумнівів щодо змісту рішення державний виконавець міг звернутися до суду з поданням про роз`яснення судового рішення та/або встановлення порядку та способу його виконання.
Рішенням суду, на виконання якого видано виконавчий лист № 380/17309/22, що є предметом спірного виконавчого провадження, боржника зобов`язано здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.01.2020 по 06.02.2020 посадового окладу та окладу за військовим званням, а також інших похідних видів грошового забезпечення, нарахованих і виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї у 2020 році, із застосуванням розрахункової величини, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та з урахуванням виплачених сум.
Здійснюючи перевірку стану виконання рішення суду у справі від 18.09.2023 №380/17309/22 державний виконавець зазначив, що вимоги виконавчого документа виконано в повному обсязі згідно з пред`явленим перерахунком та платіжної інструкції про виплату № 667 від 21.02.2024 - до відкриття виконавчого провадження.
Проте, позивач вказує, що підстав вважати виконання рішення відбулося у повному обсязі немає підстав, оскільки Військова частина НОМЕР_2 долучає державному виконавцю ті самі докази щодо виконання рішення, які подані нею на стадії добровільного виконання рішення. Натомість, державний виконавець приймаючи оскаржувану постанову, лише констатував виплату боржником стягувачу коштів на виконання рішення суду (навіть не вказавши їх суму), та не пересвідчився, чи рішення суду у частині проведення перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 06.02.2020 виконано в повному обсязі. 
З перерахунку посадового окладу, військового звання та інших видів грошового забезпечення та виплат, які розраховуються із посадового окладу та окладу за військовим званням, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2020 згідно з рішенням суду від 18.09.2023 № 380/17309/22 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_2 ) здійснено перерахунок та виплату ОСОБА_1 лише постійних видів грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 06.02.2020, а саме перераховано посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження військової служби, премію та додаткову премію. Проте вказівка на те, що виконання рішення відбулося у повному обсязі немає підстав, оскільки одноразова грошова допомога при звільненні, грошова допомога на оздоровлення та компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову відпустки нараховані ОСОБА_1 під час проходження військової служби у період з 01.01.2020 по 06.02.2020 не перераховані та не виплачені.
Оскаржена постанова обґрунтована отриманням від боржника перерахунку та платіжної інструкції № 667 від 21.02.2024 про виконання рішення суду в повному обсязі. Разом з тим, аналіз змісту повідомлення боржника свідчить про те, що такий не містить будь-яких розрахунків, проведених на виконання рішення суду.
Оскільки державний виконавець не надав суду доказів вчинення дій для витребування в боржника (Військової частини НОМЕР_2 ) розрахунку грошового забезпечення стягувача, виконаного на виконання рішення суду у справі № 380/17309/22, то це підтверджує обґрунтованість аргументів позивача про прийняття необґрунтованого рішення про закінчення виконавчого провадження. Адже державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову, лише констатував виплату боржником стягувачу коштів на виконання рішення суду та не пересвідчився у правильності здійсненого перерахунку грошового забезпечення відповідно до резолютивної частини рішення суду. 
За таких обставин суд висновує, що постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята передчасно, за відсутності доказів, які б підтверджували факт належного повного виконання судового рішення боржником.
З уразуванням викладеного, суд вважає, що відповідач ухилився від виконання своїх обов`язків та реалізації наданих законом повноважень щодо контролю за виконанням боржником вимог зобов`язального характеру та відповідно дійшов передчасного висновку про фактичне виконання рішення суду без належної перевірки повноти виконання рішення суду, що призвело до прийняття протиправного рішення про закінчення виконавчого провадження. 
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача відновити виконавче провадження №76767249, то суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 41 Закону №1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
У зв`язку з цим, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження тягне за собою обов`язок державного виконавця відновити виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення про скасування постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження.
Враховуючи відсутність підстав вважати, що державним виконавцем у встановлений законом строк не будуть вчинені дії, визначені статтею 41 Закону №1404-VIII, суд дійшов висновку, що така вимога є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.
V. Судові витрати
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245, 287 КАС України, суд
в и р і ш и в:
позов ОСОБА_1 до Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.01.2025 про закінчення виконавчого провадження № 76767249.
У решті позову відмовити повністю.
Судові витрати між сторонами не розподіляються.
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Гулик Андрій Григорович