ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 року м. Дніпро Справа № 912/519/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження
без повідомлення учасників справи апеляційні скарги
Фізичної особи - підприємця Дехтярьова Олександра Валерійовича
та 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.05.2025 р.
(суддя Кабакова В.Г., м. Кропивницький, повний текст рішення складено 05.05.2025р.)
у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ 
до Фізичної особи - підприємця Дехтярьова Олександра Валерійовича, м. Помічна, Новоукраїнський район, Кіровоградська область
про стягнення 258 266,10 грн 

ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Дехтярьова Олександра Валерійовича заборгованість за Договором постачання природного газу №КК1-20-138 від 02.01.2020р. у загальному розмірі 258 266,10 грн, з яких 111 944,49 грн пені, 49 568,95 грн 7% штрафу, 13 295,10 грн 3% річних, 83 457,56 грн інфляційних втрат.

2.Кроткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 05.05.2025р. у справі № 912/519/25 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Дехтярьова Олександра Валерійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 55 972,25 грн пені, 24 784,48 грн 7% штрафу, 13 295,10 грн 3% річних, 83 457,56 грн інфляційних втрат, а також 3 099,19 грн судового збору.

3.Короткий зміст вимог апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Дехтярьова Олександра Валерійовича (відповідача)

Не погодившись з вказаним рішенням суду Фізична особа - підприємець Дехтярьов О.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

4.Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що Господарським судом Кіровоградської області неповно досліджено обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, а рішення винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Зокрема, Скаржник ФОП Дехтярьов О.В. вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що Позивачем не доведено належними і допустимими доказами дати початку прострочення грошових зобов`язань, відсутність яких унеможливлює здійснення правильного розрахунку суми інфляційних втрат, пені, штрафу і процентів річних. Також судом не враховані діючі мораторії (в певні періоди) на стягнення цих санкцій постачальником послуг. 

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою та просить апеляційний суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
В обгрунтування своїх заперечень Товариство зазначає, що Відповідач не спростував наданий розрахунок Позивача.
ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" також зауважує, що оскільки відповідач не є побутовим споживачем, то на правовідносини між ним та відповідачем не поширюється дія Підпункту 4 пункту 3 розділу II “Прикінцеві положення” Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)”, яким на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни встановлена заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. 
ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звертає увагу, що оскільки відповідач не підтвердив, що він має відношення до територій, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих російською федерацією, то не підлягають застосуванню до спірних правовідносин положення Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати житлово- комунальних послуг в період воєнного стану" від 05.03.2022 № 206, якою до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово- комунальні послуги. 
Позивач зазначає у відзиві, що Відповідач не подав попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат з деталізацією, а тільки вказав суму 30 000 грн., чим порушив принцип змагальності та обмежив Позивача у можливості заперечувати проти такого розрахунку та доцільності таких витрат.

6.Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 20.05.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Дармін М.О..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2025р. витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 912/519/25.
Матеріали справи № 912/519/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Дехтярьова Олександра Валерійовича на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.05.2025р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.
Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

7.Короткий зміст вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (позивача) 

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" в апеляційній скарзі просить скасувати рішення у частині відмови у стягненні з відповідача: 55 972,24 грн. - пені, 24 784,47 грн - 7% штрафу та прийняти нове рішення, яким зазначені вимоги задовольнити.

8.Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі позивач посилається на неправильність застосування судом першої інстанції ст. 550, ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, а саме: суд безпідставно, за відсутності виключних обставин зменшив розмір пені та штрафу, заявлених до стягнення за несвоєчасне виконання зобов`язання.
Також позивач зазначає про порушення норм процесуального права, а саме: ч. 2 ст. 46, ч. 3 ст. 185, п. 7 ч.1 ст. 228, ч. 6 ст. 236 ГПК України та про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.

9.Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив на апеляційну скаргу. Згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

10.Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.05.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя – Кощеєв І.М. (доповідач), судді – Чус О.В., Дармін М.О..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2025р. витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 912/519/25.
Матеріали справи № 912/519/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.05.2025р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, об`єднано до сумісного розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" з апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Дехтярьова Олександра Валерійовича.
Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.
Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

11.Встановлені судом обставини справи

02.01.2020 ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України " (Постачальник) та ФОП Дехтярьов Олександр Валерійович (Споживач) (ЕІС-код 56XО0007UCSNN00X) уклали договір № КК1-20-138 (далі за текстом «Договір») постачання природного газу, за умовами якого: 
- Постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ (за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00), власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах договору (п. 1.1.),
- загальний замовлений обсяг постачання газу за цим Договором становить 17,000 тис.куб.м, у тому числі по розрахункових періодах з січня до грудня (п. 2.1.),
- приймання-передача газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачу у розрахунковому періоді, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою (за наявності) акта приймання-передачі природного газу, в якому зазначається фактичні обсяги спожитого газу та його вартість (п. 2.6.),
- для складання акта приймання-передачі газу за підсумками розрахункового періоду Постачальник використовує дані з Інформаційної платформи Оператора ГТС, не раніше 9 числа місяця наступного за розрахунковим періодом (п. 2.7.),
- Постачальник направляє Споживачу два примірника підписаного та скріпленого печаткою акта до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (п. 2.8.),
- Споживач протягом 2 (двох) банківських днів з дати отримання актів приймання-передачі газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений його печаткою (за наявності), або надання в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу (п. 2.9.),
- у випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акта приймання-передачі природного газу, не надання письмово обґрунтованого заперечення проти підписання акта або у разі відмови Споживача від підписання акта приймання-передачі природнього газу до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, обсяг (об`єм) спожитого газу встановленим та узгодженим відповідно до даних інформаційної платформи Оператора ГТС, а вартість поставленого газу розраховується відповідно до умов Договору. Звіряння спожитого природного газу протягом розрахункового звітного періоду здійснюється відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС. Дані Інформаційної платформи Оператора ГТС щодо обсягів природного газу, спожитого Споживачем, вважаються обов`язковими для Сторін, якщо судом не буде встановлено інше (п. 2.10.),
- ціна за 1000 куб.м за цим договором становить 4916,70 грн, крім того ПДВ (20%) - 983,34 грн, всього разом з ПДВ 5900,04 грн (п. 3.1.),
- до ціни газу визначеної у п. 3.1. додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013 - 124,16 грн за 1000 куб.м на добу без ПДВ, кірм того ПДВ 20%, всього з ПДВ 148,99 грн1000 куб.м на добу (п. 3.3.),
- оплата за цим Договором здійснюється Споживачем на рахунок Постачальника у наступні строки: 100% суми платежу за газ до 25 числа місяця, що передує розрахунковому періоду (газовому місяцю) (п. 3.6.),
- остаточний розрахунок по оплаті вартості фактично поставленого газу здійснюється до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, на підставі акта (актів) приймання-передачі природного газу (п. 3.8.),
- Споживач зобов`язаний забезпечити своєчасну та повну оплату поставленого природного газу та інших платежів згідно з умовами цього Договору (п. 4.2.1.),
- в разі порушення Споживачем порядку та строків оплати поставленого Постачальником газу/інших платежів Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом періоду, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення, а у випадку прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків від суми простроченої заборгованості (п. 6.2.),
- Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками (за наявності) та діє у частині постачання природного газу до 31 грудня 2020 р., а в частині розрахунків між сторонами - до повного їх виконання. Відповідно до п.3 ст. 631 Цивільного Кодексу України умови цього Договору можуть застосовуватися до відносин Сторін, які виникли до його укладення, а ссаме з 01.01.2020 року. За взаємною згодою Сторін Договір може бути припинено достроково. При цьому, Сторона, яка має нар розірвати Договір письмово попереджає про це іншу Сторону за 30-ть календарних днів до запланованої дати розірвання (п. 10.1.), 
- Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому Сторони мають внести зміни до Договору щодо планових об`ємів постачання газу на продовжений строк (п. 10.1.1.). 
Договір підписано сторонами та скріплено печатками.
До Договору сторонами укладено ряд додаткових угод, де, зокрема, Додатковою угодою №11 від 23.10.2020 погоджено ціну за 1000 куб.м за цим договором -6070,00 грн, крім того ПДВ (20%) - 1214,00 грн, всього разом з ПДВ 7284,00 грн з 01 листопада 2020 року.
На виконання умов Договору ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" склало та підписало акти приймання-передачі природного газу за період з вересня 2020 року до травня 2022 року, з листопада 2022 року до березня 2023 року на загальну суму 786 517,61 грн, з яких за червень, липень 2021 року підписані відповідачем.
ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" надало докази направлення актів відповідачу засобами електронного та поштового зв`язку.
Згідно листа ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" № ТОВВИХ-23-9522 від 14.07.2023 надано інформацію з Інформаційної платформи Оператора ГТС, відповідно до якої споживач з ЕІС-кодом 56XО0007UCSNN00X в інформаційній платформі закріплений за постачальником ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" у період з 01.01.2022 до 22.05.2022, з 28.10.2022 до 16.04.2023. Обсяги споживання споживача з ЕІС-кодом 56XО0007UCSNN00X за період з січня 2022 року до квітня 2023 року відображені в Інформації щодо остаточної алокації відборів споживача.
Відповідач здійснив оплату отриманого газу на суму 786 517,61 грн, що підтверджується інформацією по рахунку, однак як вказує позивач, з порушенням строків, визначених п. 3.8. Договору, що і стало підставою для нарахування штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3 % річних.
Вищезазначені обставини і стали причиною виникнення спору.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

12.Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційних скаргах, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційних скарг позивача та відповідача слід відмовити, виходячи з наступного.
Предметом спору у цій справі є стягнення з Відповідача на користь Позивача 258 266,10 грн, з яких 111 944,49 грн пені, 49 568,95 грн 7% штрафу, 13 295,10 грн 3% річних, 83 457,56 грн інфляційних втрат, з покладенням на відповідача судових витрат. 
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 05.05.2025 р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ФОП Дехтярьова О.В. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» 55 972,25 грн пені, 24 784,48 грн 7% штрафу, 13 295,10 грн 3% річних, 83 457,56 грн інфляційних втрат, а також 3 099,19 грн судового збору.
Оскільки предметом апеляційного оскарження за скаргою відповідача є рішення суду у частині стягнення з нього 55 972,25 грн пені, 24 784,48 грн 7% штрафу, 13 295,10 грн 3% річних, 83 457,56 грн інфляційних втрат, а за скаргою позивача- щодо зменшення 3% річних та інфляційних втрат на 50%, то відповідно до приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення у цій частині.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено строки виконання грошового забов`язання з оплати отриманого від позивача природного газу. 
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що у період вересень 2020 року - травень 2022 року, листопад 2022 року - березень 2023 року ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" поставило ФОП Дехтярьову О.В. природний газ на загальну суму 786 517,61 грн.
На виконання умов Договору ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" склало та підписало акти приймання-передачі природного газу за період з вересня 2020 року до травня 2022 року, з листопада 2022 року до березня 2023 року на загальну суму 786 517,61 грн, з яких за червень, липень 2021 року підписані відповідачем.
Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" направляло акти відповідачу засобами електронного та поштового зв`язку. 
Суд враховує, що Правилами постачання природного газу (п. 11 розділу ІІ), затв. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, обов`язок контролювати власне споживання природного газу покладено саме на споживача. 
Суд наголошує, що про неотримання та/або отримання актів з порушенням передбачених п.2.10 Договору строків до моменту розгляду цієї справи відповідач претензій не пред`являв.
Відтак, є вірним висновок суду першої інстанції, що позивачем належним чином виконано передбачені п.2.8. Договору зобов`язання про направлення відповідачу (споживачу) актів приймання-передачі природного газу, в яких зазначається фактичні обсяги спожитого газу та його вартість.
Пунктом 2.10 Договору передбачено, що у випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акта приймання-передачі природного газу, не надання письмово обґрунтованого заперечення проти підписання акта або у разі відмови Споживача від підписання акта приймання-передачі природнього газу до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, обсяг (об`єм) спожитого газу встановленим та узгодженим. 
Пунктом 3.6. передбачено, плата за цим Договором здійснюється Споживачем на рахунок Постачальника у наступні строки: 100% суми платежу за газ до 25 числа місяця, що передує розрахунковому періоду (газовому місяцю).
Пунктом 3.8. договору передбачено, остаточний розрахунок по оплаті вартості фактично поставленого газу здійснюється до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, на підставі акта (актів) приймання-передачі природного газу.
Ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
За приписами ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до положень ст. 625 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобов`язання є нарахування процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат. Згідно частини другої наведеної норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки позивач належним чином виконав зобов`язання з інформування відповідача про об`єми спожитого газу та його вартість шляхом направлення актів приймання-передачі природного газу, а відповідач здійснив оплату з порушенням визначених п. 3.8. Договору строків, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених Позивачем до стягнення 111 944,49 грн пені, 49 568,95 грн 7% штрафу, 13 295,10 грн 3% річних, 83 457,56 грн інфляційних втрат.
Водночас, Відповідачем у відзиві заявлено клопотання, яким просив зменшити заявлений позивачем розмір штрафних санкцій. В обґрунтування клопотання Відповідач послався на те, що карантин через COVID-19 та повномасштабна війна призвели до втрати прибутковості здійснюваного відповідачем ресторанного бізнесу та унеможливили вчасне виконання зобов`язань.
У відповіді на відзив позивач висловив заперечення проти задоволення заяви про зменшення неустойки, на думку позивача, зменшення прибутковості бізнесу не є виключною обставиною, які можуть стати підставою для зменшення пені.
Згідно з частиною третьою ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої ст. 550 ЦК України.
В оскаржуваній частині рішення суд першої інстанції, дійшов висновків що зменшення розміру пені та штрафу на 50%, з заявлених 111 944,49 грн пені до 55 972,25 грн та з заявлених 49 568,95 грн штрафу до 24 784,48 грн, є оптимальним балансом інтересів сторін та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.
Суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що відповідне зменшення пені є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання Відповідачем зобов`язань і проявом балансу між інтересами Кредитора і Боржника. 
При цьому, суд враховує, що основне зобов`язання відповідачем виконано добровільно, прострочення виконання грошового зобов`язання відбулось у період дії введеного через COVID-19 карантину та дії воєнного стану. Також судом враховано, що відповідач не довів отримання збитків як наслідок порушення відповідачем строків виконання грошових зобов`язань по Договору. 
Суд відхиляє наведений в апеляційній скарзі довід позивача про те, що при стягненні неустойки шкода кредитору, завдана порушенням зобов`язання презюмуються (її не треба доводити) і компенсується за рахунок неустойки суд оскільки він не відповідає висновку, наведеному в Постанові КГС ВС від 10.12.2025 року у справі № 910/16193/24, де зазначено, що відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін (подібний за змістом висновок наведено у постановах Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18, від 22.12.2021 у справі № 918/208/21).
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 р. у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 р. у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 р. у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 р. у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 р. у справі № 916/469/19.
Отже, зменшення судом першої інстанції розміру заявленої до стягнення неустойки на 50 % колегія суддів вважає вірним.
Щодо доводів, наведених відповідачем в апеляційній скарзі, суд зазначає про наступне.
Обґрунтовуючи свою позицію відповідач послався на залишення судом першої інстанції поза увагою тієї обставини, що на підтвердження направлення Відповідачу щомісячних актів приймання-передачі природного газу, Позивачем надано скріншоти з програмного забезпечення 1С: Підприємство- російський програмний продукт, дистриб`ютори якого знаходяться під санкціями відповідно до додатку 2 Рішення Ради національної безпеки і оборони України від « 28» квітня 2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».
Апеляційний суд відхиляє зазначений довід, оскільки заборона на використання програмного забезпечення та комунікаційного (мережевого) обладнання 1С: Підприємство діє з 06.01.2026 року- дати включення Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України до передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 22 жовтня 2025 року № 1335 Переліку забороненого до використання програмного забезпечення та комунікаційного (мережевого) обладнання. Тобто на момент існування спірних правовідносин застосування позивачем програмного забезпечення 1С: Підприємство не суперечило законодавству.
Колегія суддів відхиляє довід відповідача про неврахування судом першої інстанції передбаченої законодавством на період дії карантину через covid-19 заборони нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги виходячи з наступного. 
Із змісту відзиву на позов вбачається, що природний газ, який поставлявся позивачем, використовувався відповідачем у господарської діяльності за КВЕД 56.10 "Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування".
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. 
Оскільки споживач використовував природний газ, що поставлявся позивачем, не для власних потреб, а у господарській діяльності, то він не є індивідуальним споживачем в розумінні закону «Про житлово- комунальні послуги». 
Відтак, відповідач не є суб`єктом, на якого поширюється дія пп.4 п.3 розділу II “Прикінцеві положення” Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)”, яким на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни, заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі позивача та апеляційній скарзі відповідача доводи не можуть бути підставами для скасування судового рішення в оскаржуваній частині, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржниками норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційних скарг.

13. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржників та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи позивача та відповідача про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга позивача та апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягають, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

14. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржників.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"- залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Дехтярьова Олександра Валерійовича - залишити без задоволення.
Рішення рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.05.2025 р. у справі № 912/519/25- залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг покласти на Скаржників.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.В. Чус