Справа №: 398/7704/25	

Провадження №: 2-а/398/21/26

РІШЕННЯ
Іменем України 

"13" січня 2026 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
у складі головуючого судді    Подоляк Я.М.,
за участю секретаря судового засідання   Коваленко О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Савко Віталій Вікторович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,
ВСТАНОВИВ :
Представник позивача ОСОБА_1 – Савко В.В. звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №377/25 від 07.10.2025 року та закриття провадження у справі.
У обґрунтування позову вказує, що 07.10.2025 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , було винесено постанову № 377/25 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, відносно позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до вказаної постанови військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході проведення, оповіщення за призовом під час загальної мобілізації в особливий період, згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», Указу Президента України «Про введення воєнного стану», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викликався повісткою № 2856306 до ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем обліку, у визначений строк 20.03.2025 року не з`явився, без зазначення поважних причин та надання підтверджуючих документів про причини неявки. У результаті цього він порушив ч. 1, 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. 3 11.04.2025 року був поданий в електронному зверненні до органів Національної поліції для доставлення і складення протоколу про адміністративне правопорушення. 25.09.2025 року ОСОБА_1 доставлений поліцією до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де був складений протокол про адміністративне правопорушення № 377/25 від 25.09.2025 року». На підставі вищезазначеного, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 було постановлено накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн. 
Позивач з даною постановою не погоджується, вважає її незаконною та такою, яка підлягає скасуванню з закриттям справи відносно нього на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення, а також з огляду на закінчення строків притягнення його до адміністративної відповідальності.
Представник позивача зазначає, що оскаржувану постанову № 377/25 від 07.10.2025 року про адміністративне правопорушення відносно позивача було винесено за ч. 3 ст. 210 КУпАП. 
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В оскаржуваній постанові «порушення правил військового обліку» обґрунтовується тим, що позивач, начебто, не з`явився по повістці у визначений строк 20.03.2025 року, чим порушив ч. 1, 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. При цьому, в постанові чітко не вказано, не конкретизовано, які норми законодавства, начебто, порушив ОСОБА_1 , адже зазначений нормативний акт, відповідні частини статті 22, містять у собі перелік багатьох обов`язків громадян щодо мобілізації та військового обов`язку, тобто відповідачем не було конкретизовано які саме пункти (підпункти) порушив позивач, а вказано загальне посилання на перелік певних обов`язків. Зазначення відповідачем у тексті постанови, що позивач не з`явився по повістці, не є належним посиланням на положення НПА, з якого б вбачалось, що саме з`явлення по повістці до органу ТЦК та СП є обов`язком, який було порушено. З огляду на вищенаведене, вважають, що оскаржувана постанова була прийнято з порушенням норм права (ст. 283 КУпАП), зокрема, через незазначення НПА, який було порушено позивачем, що свідчить про невідповідність акту індивідуальної дії загальним вимогам, які висуває до них чинне законодавство та на яких неодноразово наголошував Верховний Суд.
Щодо норми права, на які посилається відповідач, очевидним є те, що не виконати такий обов`язок – явка до органу ТЦК та СП – можна тільки в тому випадку, якщо особа було оповіщена про необхідність з`явитись до органу ТЦК та СП, тобто отримала повістку (була викликана), що має бути належним чином підтвердженим при розгляді справи про адміністративне правопорушення, так як наявність чи відсутність складу ч. 3 ст. 210 КУпАП на пряму залежить від цього, і без таких доказів, склад цього правопорушення буде відсутній.
Натомість ОСОБА_1 дізнався про те, що відповідач викликав його за повісткою, саме з оскаржуваної постанови 27.11.2025 року, до цього жодними засобами зв`язку він не отримував жодних повісток. Оскаржувана постанова абсолютно не містить доказів того, що позивач отримав повістку (був оповіщений про виклик), хоча стаття, на яку посилається відповідач в постанові (хоч і не конкретизує), серед іншого, чітко вказує, що обов`язок громадянина виникає тільки у випадку отримання повістки, в даному випадку цей факт доведено не було, тож притягнути позивача до відповідальності за висунуте правопорушення неможливо.Також резолютивна частина оскаржуваної постанови не міститься інформації про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Тобто постановою було вирішено накласти на позивача штраф, однак, накладенню штрафу має передувати рішення про визнання особи винною у вчинення того чи іншого адміністративного правопорушення та рішення про притягнення особи до відповідальності із зазначенням відповідних підстав (відповідно до якої статті виникає відповідальність), що не вбачається з оскаржуваної постанови. Тож ОСОБА_1 не було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, однак до сплати штрафу його зобов`язали.
Вважають, що у відповідача відсутні докази того, що позивач був належним чином повідомлений про явку до органу ТЦК та СП повісткою, що мало б бути основою для винесення даної постанови, а за відсутності таких доказів очевидним є те, що склад правопорушення передбачений ч. 3 ст. 210 КУпАП відсутній взагалі.
Окрім цього, в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач не з`явився до органу ТЦК та СП у визначений строк, а саме, 20.03.2025 року, тобто з цього випливає, що правопорушення було вчинено та відповідно виявлено 21.03.2025 року, тобто на наступний день, після дати «неприбуття за повісткою». Також позивача, згідно оскаржуваної постанови, було оголошено в розшук у зв`язку з неприбуттям за повісткою 11.04.2025 року, отже з цього моменту ТЦК та СП не могло не дізнатись про порушення позивачем правил військового обліку. При цьому, строк для притягнення до відповідальності, визначений ст. 38 КУпАП, обмежується трьома місяцями з моменту виявлення порушення, тобто відповідачем було порушено строк для притягнення позивача до відповідальності, так як постанова була винесена 07.10.2025 року.
За таких обставин, вважають, що є усі підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Просять визнати протиправною та скасувати постанову начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 , від 07.10.2025 року № 377/25 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , та закрити відносно нього провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, а у разі встановлення в його діях такого складу, закрити справу у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрат, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 484,48грн, та витрат на правову допомогу в сумі 12 000,00грн.
Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.12.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім того, вказаною ухвалою суду відповідачеві було надано строк для подання до суду відзиву на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені.
В установлений судом строк, відповідачем відзив на адміністративний позов подано не було.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.
Згідно ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Як встановлено судом, 07.10.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 винесено постанову № 377/25, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході проведення, оповіщення за призовом під час загальної мобілізації в особливий період, згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», Указу Президента України «Про введення воєнного стану», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викликався повісткою № НОМЕР_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем обліку, у визначений строк 20.03.2025 року не з`явився, без зазначення поважних причин та надання підтверджуючих документів про причини неявки. У результаті цього він порушив ч. 1, 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. 3 11.04.2025 року був поданий в електронному зверненні до органів Національної поліції для доставлення і складення протоколу про адміністративне правопорушення. 25.09.2025 року ОСОБА_1 доставлений поліцією до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де був складений протокол про адміністративне правопорушення № 377/25 від 25.09.2025 року». На підставі вищезазначеного, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , було постановлено, накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн. 
При цьому, як вбачається з вказаної постанови, її копію ОСОБА_1 вручено не було. 
Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.92 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Згідно із ч.7 ст.1 Закон №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
У відповідності до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 1 статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а частиною 3 цієї статті за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Згідно положень ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014р., коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014р. №303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.
Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210 КУпАП, є те, що позивач, будучи військовозобов`язаним, у ході проведення, оповіщення за призовом під час загальної мобілізації в особливий період, згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», Указу Президента України «Про введення воєнного стану», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викликався повісткою № 2856306 до ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем обліку, у визначений строк 20.03.2025 року не з`явився, без зазначення поважних причин та надання підтверджуючих документів про причини неявки. У результаті цього він порушив ч. 1, 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Згідно з п.10 статі 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Вказаний обов`язок громадян також передбачений ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За приписами абз. 7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Відповідно до абз.11 ч.3 ст.22 цього Закону поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Цей порядок визначає:
-механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
-порядок оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил України, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України чи відповідного підрозділу розвідувальних органів України;
-процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи;
-порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення;
-організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів;
-процедури оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
-механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.
Згідно з абз.1 п.34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі Порядку), повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
Згідно з абз.2, 3 п.34 Порядку у разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
У разі не уточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
Згідно із п. 41 Порядку № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, імперативною нормою Закону - ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», встановлений обов`язок громадянина з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у зазначені в повістці місце та строк, саме у разі отримання такої повістки.
З аналізу вищезазначених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.
Суд встановив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про направлення/вручення позивачу повістки про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 20.03.2025 або ознайомлення позивача з її змістом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.
Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до оскаржуваної постанови, 25.09.2025 року ОСОБА_1 доставлений поліцією до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де був складений протокол про адміністративне правопорушення № 377/25 від 25.09.2025 року. 
Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Згідно п.5, 6 Розділу II «Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», затвердженій Наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 №3 уповноважена посадова особа, яка склала протокол, пропонує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознайомитися із складеним протоколом, дати письмове пояснення по суті вчиненого правопорушення із проставлянням свого підпису та дати. Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, можуть бути викладені на окремому аркуші з відміткою про це в протоколі. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право робити зауваження і надавати пояснення щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу уповноважена посадова особа, яка складала протокол, робить про це відповідний запис та засвідчує його своїм підписом із зазначенням дати. Відмова від пояснення або підписання протоколу також може підтверджуватися підписами свідків. Відмова від підписання протоколу, а також відсутність свідків не є підставами для припинення складання протоколу.
До протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.
Таким чином, з аналізу наведених положень вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка, зокрема, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. А також у разі коли особа звернулася до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. 
Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Разом з тим, відповідачем копії вказаного протоколу, який би містив відомості про дату розгляду справи, а також докази, що позивач обізнаний про цю дату, суду також не надано.
Отже, відповідачем не надано суду доказів того, що позивач був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно нього.
Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності. Оскільки позивача в такому випадку було позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.
Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України в сфері мобілізації тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної постанови.
Також, згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідачем не доведено належними і допустимими доказами порушення позивачем вимог ч.1, ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і як наслідок, факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, в зв`язку з чим постанова про адміністративне правопорушення №377/25 від 07.10.2025 підлягає скасуванню.
На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що постанова про адміністративне правопорушення №377/25 від 07.10.2025 підлягає скасуванню, а справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП підлягає закриттю.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.
Крім того, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат, пов`язаних з отримання правової допомоги у розмірі 12 500,00 грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 484,48 грн..
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно з ч. 1, 2 ст. 134 КАС України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження отриманої правової допомоги позивачем надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія №736 від 18.03.2010 року, копію ордеру на надання правничої допомоги від 28.11.2025 року, копію договору №2411-1 про надання правничої допомоги від 24.11.2025 року; копію акту №2611 виконаних робіт (послуг): складаня та подання до суду заяви про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП № 377/25 від 07.10.2025 року - 12 500 грн - 6 годин та складання та подання до суду позовної заяви про визнання протиправною бездіяльність органу ТЦК та СП та зобов`язання вчинити певні дії - 12 500 грн - 6 годин. Загальна вартість робіт (послуг) без ПДВ - 12 500,00 грн; копію обґрунтованого розрахунку від 28.11.2025 року; копію платіжної інструкції №1.419693741.1 від 26.11.2025 року про сплату ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 26 500,00 грн.
У відповідності до положень ч.1 ст.139 КАС на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір в сумі 484,48грн.
Разом з тим, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, розгляд справи без участі сторін, суд вбачає необхідним стягнути понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.
На підставі ст.222, 258, 265-2, 283, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.9, 246, 250, 268, 286 КАС України,
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Савко Віталій Вікторович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, задовольнити.
Постанову №377/25 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 07.10.2025 року, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн, скасувати та закрити провадження у справі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ  НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок та витрати на правничу допомогу у сумі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники судового розгляду:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Савко Віталій Вікторович, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 736 від 18.03.2010 року, адреса місцезнаходження: м. Дніпро, проспект Дмитра Яворинського,72-б, офіс 303.
Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя          Я.М.Подоляк