ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/11125/25 Головуючий 1 інстанції: Кіндер В.А.
Провадження №33/818/622/26    Доповідач: Люшня А.І. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП  

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І., 
- за участю секретаря Цебро Д.С.,
- захисників Кравчуна Д.В., Клочкової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові, в режимі відеоконференції, справу за апеляційними скаргами захисників Кравчуна Д.В., Клочкової А.О. на постанову Київського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2025 року,- 

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. 

Зміст оскаржуваного судового рішення суду та встановлені судом першої інстанції обставини
Судом встановлено, що 12 жовтня 2025 року о 22 годині 52 хвилин ОСОБА_1 в порушення вимог п.2.9а Правил дорожнього руху України у м.Харкові по вул.Григорія Сковороди, 20, керував транспортним засобом «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», проба позитивна та склала 0,31 проміле.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник Кравчун Д.В. просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що працівники поліції ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Вказав, що огляд ОСОБА_1 як військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог ст.266-1 КУпАП. Зазначив, що вміст алкоголю у повітрі, який видихав ОСОБА_1 не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року. Наголосив, що в направленні на медичний огляд невірно вказано час його складання. Вважає, що ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння. 

В апеляційній скарзі захисник Клочкова А.О. просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а у випадку доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, не позбавляти його права керування транспортними засобами.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я; не вручили направлення на медичний огляд; не відсторонили від керування автомобілем та тимчасово не затримали транспортний засіб. Вказала, що вміст алкоголю у повітрі, який видихав ОСОБА_1 не перевищував гранично допустиму норму, передбачену нормами Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року. Зазначила, що огляд ОСОБА_1 як військовослужбовця на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог ст.266-1 КУпАП. Наголосила, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, право керування транспортними засобами йому необхідно для виконання обов`язків військової служби та переміщення по службі.

Позиції учасників апеляційного провадження
В судовому засіданні апеляційного суду захисники Кравчун Д.В., Клочкова А.О. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, а тому апеляційний розгляд відбувся за його відсутності. 

Мотиви суду апеляційної інстанції
Заслухавши суддю доповідача, доводи захисників, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтами в їх апеляційних скаргах не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: 
-дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №4811586 від 12 жовтня 2025 року; 
-результат огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 7510», прилад ARLM-0336, тест 659, проба позитивна - 0,31 проміле; 
-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, який містить підпис ОСОБА_1 про його згоду із результатом огляду; 
-рапорт інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП С.Сініцина;
-дані відеозаписів з місця події від 12 жовтня 2025 року.

Відповідно до п.п.2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
З матеріалів справи, зокрема з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається,що поліцейським у водія  ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, почервоніння очей. 
Вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в алкогольному сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.
Отже, доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння носять суб`єктивний характер. 

Доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_2 , Клочкової А.О. про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 як військовослужбовця, проведений з порушенням вимог ст.266-1 КУпАП, є необґрунтованими.

Положення ст.266-1 КУпАП регламентують порядок проведення посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України огляду на стан сп`яніння військовослужбовців, які перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Огляд на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів, якими можуть бути і військовослужбовці, передбачений спеціальною нормою закона - ст.266 КУпАП, якою повноваження на проведення огляду мають лише працівники поліції, а не посадові особи Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. 

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», результат огляду становив 0,31 проміле, з результатами проведеного огляду ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис у акті огляду (а.с.5).

Враховуючи, що ОСОБА_1 погодився з результатами проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, у працівників поіції були відсутні підстави для доставлення останнього до закладу охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 про невірне зазначення поліцейськими в направленні на медичний огляд часу його складання, як на істотне порушення, є безпідставними, оскільки це є лише опискою, яка не спростовує факту відмови ОСОБА_1  від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що вміст алкоголю у повітрі, який видихав ОСОБА_1 не перевищував гранично допустиму норму, передбачену Конвенцією про дорожній рух від 08.11.1968 року, є немотивованими.

Так, у ст.8 Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові відповідно національному законодавству не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Конвенція про дорожній рух не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів Конвенції, настає алкогольне сп`яніння.

До того ж, вказана Конвенція не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, який видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - більше 0,2 проміле алкоголю в крові згідно п.7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невручення співробітниками патрульної поліції ОСОБА_1 направлення на медичний огляд, саме по собі не свідчить про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 

Доводи апеляційної скарги захисника Воронцової Л.В. про не відсторонення ОСОБА_1  від керування транспортним засобом «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , суперечать даним рапорту інспектора взводу №1 роти №6 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП С.Сініцина та відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції(а.с.7, диск АЛ 9800 ЕПР1 481586, відеозапис export-r430z.mp4 30 хв. 19 с.). 

Посилання в апеляційній скарзі на не затримання працівниками поліції транспортного засобу не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До того ж, положеннями ст.265-2 КУпАП не передбачено тимчасове затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

З моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по теперішній час, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо незаконності дій поліцейських при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною, передбачає накладення основного стягнення у виді штрафу з додатковим обов`язковим видом стягнення - позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що униможливлює призначення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, при визнанні особи винуватою за ч.1 ст.130 КУпАП суд апеляційної інстанції не має законних підстав призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією цієї статті, або ж перейти до іншого виду стягнення.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтами не надано, і матеріали справи їх не містять. 

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Наведене вище свідчить, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху України та притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційних скаргах, не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників Кравчуна Д.В., Клочкової А.О. залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського 
апеляційного суду        А.І. Люшня