Дата документу 03.02.2026 Справа № 337/207/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 337/207/21
Провадження №22-ц/807/275/26
Головуючий в 1-й інстанції – Ширіна С.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Кочеткової І.В., Полякова О.З., 	
секретар	Волчанова І.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі державного виконавця Марцих Ірини Федорівни на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2025 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за скаргою адвоката Юсубова Едуарда Сергійовича, який діє в інтересах боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Марцих Ірини Федорівни та скасування постанови про накладення на боржника штрафу,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року адвокат Юсубов Е.С., який діє в інтересах боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Марцих Ірини Федорівни. У скарзі просив визнати неправомірними дії державного виконавця та скасувати постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30% заборгованості зі сплати аліментів у сумі 141257,69 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що на виконанні в Запорізькому відділі державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 65778997 з примусового виконання судового наказу № 337/207/21 від 27.01.2021 року, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 19.01.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 11.04.2025 року державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), керуючись ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, винесено постанову (ВП № 65778997) про накладення штрафу на боржника на користь стягувача у розмірі 30 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 141 257,69 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за вих. від 04.07.2025 року № 47770/9, який наданий державним виконавцем на запит адвоката, з червня місяця 2023 року і по квітень 2025 року державним виконавцем не стягнуто жодних коштів із боржника в рахунок сплати аліментів. Лише 07.04.2025 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 21870/9 та направлено до ВЧ НОМЕР_1 . 30.05.2025 року на рахунок Відділу надійшли грошові кошти в розмірі 61 111,84 грн.; 26.06.2025 року в розмірі 62 292,14 грн., які в подальшому були перераховані стягувачу в повному обсязі. Як повідомляє Відділ, станом на 30.06.2025 року відповідно до розрахунку заборгованості № 47770/9 від 04.07.2025 року заборгованість зі сплати аліментів складає 489653,31 грн. Як вбачається із військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 14.06.1999 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року призваний у Збройні сили України. Наразі, ОСОБА_1 , на підставі наказу № 346 від 19.11.2022 року проходить військову службу в частині НОМЕР_3 , посада – навідник. З огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 , з 20.09.2022 року та по теперішній час проходить військову службу за призовом під час мобілізації, тобто є військовослужбовцем, який призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, то відповідно до ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» нарахування штрафних санкцій за невиконання зобов`язань перед … у .т.ч фізичними особами не нараховується. 

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2025 року, скаргу адвоката Юсубова Е.С., який діє в інтересах боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Марцих Ірини Федорівни та скасування постанови про накладення на боржника штрафу, - задоволено.
Постанову про накладення штрафу від 11 квітня 2025 року винесену державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Марцих Іриною Федорівною, в межах виконавчого провадження №65778997 з підстави наявної заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, на боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , у розмірі 141257 гривень 69 копійок, - визнано неправомірною та скасовано.

Не погоджуючись з рішенням суду, Запорізький відділ державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі державного виконавця Марцих Ірини Федорівни подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог скарги.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що матеріалами справи підтверджується беззаперечний факт наявності заборгованості зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки. При цьому умисні дії несплати боржником аліментів на утримання неповнолітньої дитини підтверджуються фактом відсутності платежів. З огляду на зазначене дії державного виконавця щодо накладання штрафу є правомірними. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Юсубова Едуарда Сергійовича зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правовому природу та як наслідком винесено обґрунтоване та законне рішення. В зв`язку з наведеним, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 квітня 2025 року державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Марцих І.Ф. у виконавчому провадженні №65778997 при примусовому виконанні судового наказу № 337/207/21 виданого 27 січня 2021 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя винесено постанову про накладення штрафу за несплату аліментів, відповідно до якої постановлено: стягнути штраф з боржника на користь стягувача за несплату аліментів понад два роки в розмірі 30% в сумі заборгованості зі сплати аліментів, що складає 141257,69 грн.

Підставою винесення постанови слугувало те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», запроваджено зміни до деяких законодавчих актів в тому числі і до Закону України «Про виконавче провадження», а саме нарахування штрафів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за рік (20% від суми несплачених аліментів), за два роки (30% від суми несплачених аліментів), за три роки (50% від суми несплачених аліментів).

Згідно з розрахунком державного виконавця сума заборгованості зі сплати аліментів з січня 2021 року по липень 2025 року становить 489658,31 грн, що перевищує суму платежів за два роки.

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем в оскаржуваній постанові про накладення штрафу не надано вмотивованого обґрунтування про визнання або невизнання причин невиконання рішення суду неповажними. Боржник з 20 вересня 2022 року був мобілізований до лав Збройних Сил України, та на теперішній час, як і на момент винесення оскаржуваної постанови продовжує військову службу. Представником ДВС не надано доказів на вчинення боржником умисних дій на ухилення від сплати аліментів в межах виконавчого провадження № 65778997, зокрема, з січня 2021 року по липень 2025 року, а саме за період розрахунку суми заборгованості зі сплати аліментів. За таких обставин накладання державним виконавцем на боржника штрафу у розмірі 30% заборгованості зі сплати аліментів у сумі 141257,69 грн є неправомірним та створить для боржника непомірний фінансовий тягар.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Відповідно до частини першої ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

За правилами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

За ч. 1ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

14.06.2021 року старшим державним виконавцем Запорізького районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шваковою Анастасією Андріївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за судовим наказом № 337/207/21 від 27.01.2021 року, виданим Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 19.01.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

26.07.2021 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до ТОВ "АТБ-МАРКЕТ".

01.11.2022 до Відділу надійшла заява від стягувача ОСОБА_2 про доручення до матеріалів виконавчого провадження довідки щодо призову боржника до військової служби у військовій частині НОМЕР_5 .

02.11.2022 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до військової частини НОМЕР_5 .

05.01.2023 до військової частини НОМЕР_5 направлена вимога державного виконавця щодо витребування пояснення причин не відрахування аліментних платежів із заробітної плати ОСОБА_1 за постановою від 02.11.2022.

30.01.2023 до Відділу надійшла відповідь на запит державного виконавця від військової частини НОМЕР_5 з інформацією щодо переведення ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 .

01.02.2023 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до військової частини НОМЕР_3 .

06.09.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_6 направлена вимога державного виконавця про надання інформації щодо мобілізації боржника, надання інформації адреси бухгалтерії військової частини, з метою проведення відрахувань із доходу боржника, для погашення заборгованості по аліментним платежам.

16.10.2023 до Відділу надійшла відповідь на запит державного виконавця від ІНФОРМАЦІЯ_7 з інформацією про направлення боржника до військової частини НОМЕР_6 ( АДРЕСА_1 ).

30.10.2023 до військової частини НОМЕР_6 на адресу АДРЕСА_1 направлена вимога державного виконавця про надання інформації щодо адреси бухгалтерії військової частини, з метою проведення відрахувань із доходу боржника, для погашення заборгованості по аліментним платежам, надання довідки про нарахування заробітної плати за весь період працевлаштування.

Заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.03.2025 року складала 489 245,75 грн.

07.04.2025 року державним виконавцем Марцих Іриною Федорівною винесено постанову про арешт коштів боржника, якою встановлено, що у боржника наявна заборгованість.

07.04.2025 року державним виконавцем Марцих Іриною Федорівною винесено постанову про арешт майна боржника.

07.04.2025 року державним виконавцем Марцих Іриною Федорівною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до Військової частини НОМЕР_1 .

30.05.2025 та 26.06.2025 на рахунок Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшли грошові кошти у сумі 61111,84 грн та 62292,14 грн., які в подальшому були зараховані в рахунок сплати аліментів та перераховані стягувачу.

11.04.2025 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 141 257,69 грн. відповідно до ч.14 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Як вбачається із військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 14.06.1999 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року призваний у Збройні сили України. Запис про звільнення (демобілізацію) ОСОБА_1 у зазначеному вище військовому квитку – відсутній.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №47770/9 від 04.07.2025 року (а.с.11-12) основний розмір заборгованості зі сплати аліментів виник у період з листопада 2022 року по квітень 2025 року, тобто у період проходження скаржником військової служби. У вказаний період скаржник був об`єктивно обмежений у наданні відповідної інформації до органів виконавчої служби з метою ефективного виконання зобов`язань щодо сплати аліментів. При цьому у виконавчій службі була наявна інформація щодо проходження боржником військової служби і своєчасне стягнення аліментних платежів, в тому числі залежало від ефективності дій державного виконавця.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що представником ДВС не надано доказів на вчинення боржником умисних дій на ухилення від сплати аліментів в межах виконавчого провадження № 65778997. За таких обставин накладання державним виконавцем на боржника штрафу у розмірі 30% заборгованості зі сплати аліментів у сумі 141257,69 грн є неправомірним та створить для боржника непомірний фінансовий тягар.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що вимоги скарги підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі державного виконавця Марцих Ірини Федорівни залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 06 лютого 2026 року.

Головуючий С.В. Кухар

Судді: І.В. Кочеткова

О.З. Поляков