Справа №: 398/7134/25	

провадження №: 2/398/932/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"04" лютого 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Молонової Ю.В.,
при секретарі Борозні Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, з 10.05.2014 по 10.03.2025 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 10.03.2025. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 24.04.2025 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина, у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 09.06.2025 на виконання рішення судом було видано виконавчий лист. 25.06.2025 державним виконавцем Олександрійського ВДВС відкрито виконавче провадження ВП №78453136 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів. Станом на 01.10.2025 року заборгованість по аліментам складає 28071,72 грн. За період з грудня 2024 по 01.10.2025 розмір пені складає 274126,68 грн. Враховуючи, що розмір пені перевищує розмір заборгованості, просить стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі заборгованості по аліментам.
Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.12.2025 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзивів на позовну заяву.
04.11.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що 19.08.2025 державним виконавцем було видано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка була направлена ТОВ «Разом Ком`юнікейшн», з якою відповідач ніколи не перебував у трудових відносинах. В подальшому зазначена постанова 09.10.2025 була направлена до ТОВ «Цифрове Партнерство». Відповідач з вересня 2024 в добровільному порядку здійснював відрахування коштів на рахунок позивача, що підтверджується відповідними квитанціями. Окрім цього, він постійно всіляко сприяв виконавцеві, надаючи відомості про місце роботи та дані для зв`язку з товариством. Відповідач вчинив всі залежні від нього дії задля пришвидшення виконавчого провадження, однак нарахування заборгованості в такій сумі сталося не з його вини. Заборгованість по аліментам виникла внаслідок неправильного їх нарахування державним виконавцем, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволені позову та стягнути з позивача на його користь понесені витрати на правничу допомогу.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача в позові просила розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити без їх участі.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.03.2025, справа №397/30/25, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Рішення суду набрало законної сили 10.04.2025.
Згідно з копією рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.04.2025, справа №397/26/25, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 28 грудня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
09.06.2025 Олександрійським міськрайонним судом у справі №397/26/25 видано виконавчий лист.
Відповідно до розрахунку заборгованості Олександрійського ВДВС, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів ОСОБА_1 , нарахована на підставі доходів боржника з УПФУ, на 01.10.2025 складає 13840,69 грн., заборгованість нарахована на підставі доходів боржника з ТОВ «Цифрове Партнерство» станом на 01.10.2025 складає 14231,03 грн. + 1/4 ч. доходів з 01.07.2025 по 01.10.2025 року.
Згідно з розрахунком позивача пеня (неустойка) за прострочення сплати аліментів складає 274126,68 грн.
Постановою про відкриття виконавчого провадження від 25.06.2025, державним виконавцем Олександрійського ВДВС відкрито ВП № 78453136, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 грудня 2024 року і до 22.11.2034 року.
Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.08.2025, державним виконавцем Олександрійського ВДВС у ВП № 78453136,звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що отримує дохід у РАЗОМ ГРУП, за адресою м.Київ.
Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.10.2025, державним виконавцем Олександрійського ВДВС у ВП № 78453136,звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що отримує дохід у ТОВ"ЦИФРОВЕ ПАРТНЕРСТВО", за адресою м.Київ.
Згідно з копією відповіді ТОВ «Разом Ком`юнікейшнз» вих.№1-29/08/25 від 29.08.2025, ОСОБА_3 у трудових відносинах з товариством ніколи не перебував.
Згідно з копіями квитанцій за період з лютого 2024 по січень 2025 року, ОСОБА_5 здійснив переказав на суму 51650 грн. 
Відповідно до ст.196 Сімейного Кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Таких висновків також дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові ВС від 19 лютого 2024 року у справі № 761/893/23.
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається з матеріалів справи постановою державного виконавця ВП № 78453136 від 25.06.2025 відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області № 397/26/25, виданого 09.06.2025, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 .
09.08.2025 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_3 , який отримує дохід у РАЗОМ ГРУП.
Листом №1-29/08/25 від 29.08.2025 ТОВ «РАЗОМ КОМ`ЮНІКЕЙШНЗ» по відмолено старшого державного виконавця Олександрійського відділу ДВС про те, що ОСОБА_3 у штаті та у трудових відносинах з ТОВ не перебуває, заробітна плата і інші доходи чи будь-які виплати на користь зазначеної особи ТОВ не нараховуються та не здійснюються.
09.10.2025 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_3 , який отримує дохід у ТОВ «ЦИФРОВЕ ПАРТНЕРСТВО».
Таким чином, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження вини відповідача у несплаті аліментів.
Затримки по виплаті аліментів мали місце через направлення державним виконавцем постанови про звернення стягнення до товариства, з яким відповідач не перебував у трудових відносинах.
З огляду на викладене, суд, оцінивши надані учасниками судового розгляду докази, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності судового розгляду, беручи до уваги те, що неустойка не повинна бути надмірним тягарем, яка би спотворювала її розумне стимулююче призначення у відповідних відносинах, а також керуючись принципом розумності у сімейних відносинах, суд приходить до висновку про недоведеність обставин, визначених законом, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог, оскільки не є доведеним факт винного ухилення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Так, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц (провадження №61-15441св19).
Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.
Аналогічний висновок викладено і у постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц (провадження №61-39474св18).
В матеріалах справи наявний ордер адвоката Гулого А.В. на надання правничої правової допомоги Міхайлову О.В., копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. 
Проте, договору про надання правничої допомоги, детального опису наданих послуг, розміру витрат та квитанції на підтвердження факту оплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу останнім не надано. Також не подано заяву про розподіл судових витрат після ухвалення у справі рішення.
Таким чином відсутні підстави для відшкодування відповідачу понесених витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:
В задоволені позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів– відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.В. Молонова