ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/12632/25
Провадження № 22-ц/820/42/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Плінська І.П.,
з участю позивачки  ОСОБА_1 ,
представниці позивачки  ОСОБА_2 ,
представника відповідача  ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про зміну прізвища дітей за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 серпня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – Відділ ДРАЦС), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – Служба у справах дітей Хмельницької міської ради (далі – Служба у справах дітей), про зміну прізвища дітей.
ОСОБА_1 зазначила, що з 8 серпня 2010 року вона перебувала з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 квітня 2019 року. Від цього шлюбу сторони мають дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом із матір`ю. За судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 року стягнуто з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання дочок у розмірі частки від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 22 березня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач не бере участі у вихованні дочок, не виявляє інтересу до їхнього життя та навчання, не спілкується з ними та не цікавиться їхнім здоров`ям. Водночас ОСОБА_4 створив нову сім`ю, в якій у нього народилася третя дитина. Оскільки вихованням дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 займається лише позивачка, яка народила ще одну дочку, то діти бажають носити однакове з нею та сестричкою прізвище ОСОБА_7 . До того ж однолітки висміюють їхнє батьківське прізвище ОСОБА_8 . Відмова ОСОБА_4 надати згоду на зміну прізвища дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 порушує права дітей і не відповідає їхнім інтересам.
За таких обставин ОСОБА_1 просила суд:
змінити прізвище малолітньої дитини ОСОБА_5 з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_7 »;
зобов`язати Відділ ДРАЦС внести відповідні зміни в актовий запис №5 від 4 січня 2016 року про народження ОСОБА_5 , вказавши в графі прізвище « ОСОБА_7 » замість « ОСОБА_8 »;
змінити прізвище малолітньої дитини ОСОБА_6 з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_7 »;
зобов`язати Відділ ДРАЦС внести відповідні зміни в актовий запис №6 від 4 січня 2016 року про народження ОСОБА_6 , вказавши в графі прізвище « ОСОБА_7 » замість « ОСОБА_8 ».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 серпня 2025 року в позові відмовлено.
Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не довела переконливими доказами факт ухилення ОСОБА_4 від участі у вихованні та утриманні дочок, наявності у дітей проблем у зв`язку з немилозвучністю їхнього прізвища, самостійного, незалежно від конфлікту між батьками, бажання дівчаток змінити власне прізвище. Водночас зміна прізвища дітей віддалить дочок від батька попри те, що він бажає спілкуватися з ними, брати участь у їхньому житті та діяти в їхніх інтересах.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 не бере участі у вихованні дочок, не виявляє інтересу до їхнього життя та навчання, не спілкується з ними та не цікавиться їхнім здоров`ям. Батьківство ОСОБА_4 відносно дівчат носить формальний характер, оскільки вони тривалий час не проживають разом, а відповідач для дітей є чужою людиною. Визначальною та авторитетною особою для дочок є матір ОСОБА_1 , прізвище якої вони хочуть носити. Через зміну свого прізвища діти бажають визначити себе в родинному оточенні та певним чином дистанціюватися від негативу, що пов`язаний з поведінкою батька та насмішками однолітків. Суд першої інстанції не врахував указані обставини, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову. Також ухвалене судом рішення не відповідає якнайкращим інтересам дітей.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.
Відділ ДРАЦС і Служба у справах дітей не висловили свою позицію щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 8 серпня 2010 року ОСОБА_4 і ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 квітня 2019 року (справа №686/28668/18). Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом із матір`ю.
За судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 року у справі №686/7789/19 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 22 березня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.
ОСОБА_4 сплачує ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2029 року у справі №686/11236/19 визначено способи участі ОСОБА_4 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 навчаються у Комунальному закладі загальної середньої освіти «Початкова школа №5 Хмельницької міської ради» за сімейною формою навчання. Також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відвідують позашкільний заклад освіти – Комунальну установу «Школа мистецтв».

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі – Конвенція про права дитини), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі – СК України) визначено загальні засади регулювання сімейних відносин.
За змістом цієї норми дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частини 7, 8).
В силу статті 11 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» (далі – Закон №2402-ІІІ) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно зі статтею 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Із положень статті 148 СК України слідує, що за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.
Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань що стосуються дитини у випадку спору між її батьками.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі –ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, рішенням у справі «М.С. v. Ukraine» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.
При цьому ЄСПЛ зазначав, що наразі існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення (Neulingerand Shuruk v. Switzerland, заява № 41615/07, пункт 135, ECHR 2010).
ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hunt v. Ukraine, заява №31111/04, пункт 54, ECHR, 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, заява №10383/09, пункт 100, ECHR, 16 липня 2015 року).
Кожна дитина відповідно до Конвенції про права дитини має право на збереження індивідуальності. Одним із основних заходів ідентифікації дитини є її ім`я, яке надається дитині при народженні і складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 квітня 2020 року у справі №496/904/18 зазначив, що при вирішенні справи про зміну прізвища дитини необхідно також враховувати стосунки, які існують між дитиною та її батьками, в тому числі й з тим із батьків, хто проживає окремо. Якщо той із батьків, хто має спільне з дитиною прізвище і проживає окремо від дитини, зберігає з нею близькі стосунки і продовжує брати участь в її вихованні, то не є доцільним сприяти відчуженню між батьком і дитиною, зокрема, шляхом зміни прізвища. За таких обставин, коли батько (мати) не лише не спілкується з дитиною, хоча ніхто не перешкоджає йому (їй) в цьому, не виявляє щодо дитини батьківської турботи і уваги, то його (її) заперечення не можуть бути безумовною підставою для відмови у зміні прізвища дитини за наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість і доцільність такого рішення.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 1 квітня 2020 року у справі №234/19213/17. При цьому Верховний Суд виснував, що інтереси дитини є пріоритетними і визначальними для вирішення спору щодо зміни прізвища дітей.
Також у постанові від 30 березня 2020 року у справі №759/5739/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при вирішенні таких спорів судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а тому часта зміна прізвища малолітньої дитини через конфлікт між батьками не відповідатиме її інтересам, психологічному та гармонійному розвитку.
Зібрані докази вказують на те, що після розірвання шлюбу між батьками малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 , окремо від батька ОСОБА_9 .
ОСОБА_9 сплачує аліменти на утримання дітей, виявляє намір підтримувати з ними стосунки та брати участь у їхньому вихованні.
Водночас у справі відсутні належні та допустимі докази про ухилення ОСОБА_4 від участі у вихованні та утриманні дочок, наявності у дітей проблем у зв`язку з немилозвучністю їхнього прізвища, самостійного, незалежно від конфлікту між батьками, бажання дівчаток змінити власне прізвище.
Висновки фахівця за результатами проведеного психологічного дослідження від 5 травня 2025 року, виконані спеціалістом ОСОБА_10 на замовлення ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 54-67), ґрунтуються на поясненнях лише однієї сторони, у психолога не перебували на дослідженні матеріали справи, яка переглядається, психолог не спілкувався з батьком дітей. Висновки психолога містять узагальнені твердження про зв`язок матері з дітьми такого віку без урахування фактичних обставин цієї справи. Відтак такі висновки не містять інформацію щодо предмета доказування, а тому не можуть бути належними доказами у цій справі.
Встановивши ці обставини та врахувавши інтереси дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для зміни прізвищ малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому порядку відсутні.
При цьому суд правомірно не взяв до уваги думку малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо бажанння змінити своє прізвище, оскільки ця думка не відповідає найкращим інтересам дітей.
Доводи ОСОБА_1 про наявність підстав для зміни прізвищ дітей і доведеність своїх вимог суперечать чинним нормам закону та фактичним обставинам справи.
Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 січня 2026 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Павловська А.А.  
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 48