ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/6793/25
06 лютого 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі – Постанова №168), у розмірі 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі Військової частини НОМЕР_1 , включеної до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави, за липень та серпень 2025 року; 
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, у розмірі 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі Військової частини НОМЕР_1 , включеної до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави, за період з 01.07.2025 по 31.07.2025, з 01.08.2025 по 16.08.2025.
Позов обґрунтовано тим, що позивач проходить військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 . Незважаючи на виконання бойових (спеціальних) завдань в липні та серпні 2025 року, йому невиплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168. Позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату спірної винагороди. Листом від 14.10.2025 відповідач повідомив, що припинив виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям за виконання бойових (спеціальних) завдань у зв`язку зі здійсненням інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави, починаючи з липня 2025 року, відповідно до телеграми начальника штабу – заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.07.2025 №116/14/66296.
Представник позивача не погоджується з такою бездіяльністю відповідача та зазначає, що Міністром оборони України не приймалось рішення про припинення виплати додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань з інтенсивної підготовки у визначений законодавством України спосіб та не вносились зміни до відповідних нормативно-правових актів в установленому порядку. Підстави для невиплати Військовою частиною НОМЕР_1 додаткової винагороди позивачу за виконання ним у липні та серпні 2025 року бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій, відсутні.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Одночасно цією ухвалою суду зобов`язано відповідача надати належним чином засвідчені копії документів.
До суду у строк, встановлений судом, надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача проти позовних вимог заперечує та вказує, що тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу – заступником командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, у відповідності до статті 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, в порядку підпорядкованості, як старшим за званням та за службовим становищем, було віддано наказ командиру Військової частини НОМЕР_1 вважати з 01.07.2025 термін "інтенсивна підготовка" в Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі – Порядок №260) складовою частиною терміну "колективна підготовка у складі військових частин (підрозділів) у ході відновлення боєздатності (формування військових частин (підрозділів))". Враховуючи, що Порядком № 260 не передбачено виплат на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань), з колективної підготовки у складі військових частин (підрозділів) у ході відновлення боєздатності (формування військових частин (підрозділів)), Військовою частиною НОМЕР_1 з 01.07.2025 було зупинено здійснення нарахувань та виплат додаткової винагороди за виконання військовослужбовцями вищевказаних завдань. Тому відсутні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди із розрахунку 30 000 гривень з 01.07.2025. 
В подальшому до Військової частини НОМЕР_1 надійшло рішення Міністра оборони України від 14.07.2025 № 34483/з/1, яким встановлено, що до внесення змін до Постанови №168 термін "інтенсивна підготовка" в Порядку № 260 вважати складовою частиною терміну "колективна підготовка у складі військових частин (підрозділів) у ході відновлення боєздатності (формування військових частин (підрозділів))". Зазначене рішення Міністра оборони застосовується з 01.07.2025.
Обставини відсутності підстав для виплати додаткової винагороди позивачу можуть змінитися у разі надходжень до відповідача відповідей (уточнень, роз`яснень) щодо здійснення інтенсивної підготовки, про наявність підстав у командира військової частини для видання наказу про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 за липень, серпень 2025 року, а також у разі отримання відповідного фінансування. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю (а.с.30-33).
Також представником відповідача надано докази, витребувані ухвалою суду від 11.12.2025 (а.с.53-59). 
У відповіді на відзив представник позивача не погоджується з позицією відповідача, про те, що рішення Міністра оборони України від 14.07.2025 № 34483/з/1 є правовою підставою для припинення виплати додаткової винагороди позивачу, оскільки право на отримання ним додаткової винагороди передбачено актом вищої юридичної сили (Постанова № 168) порівняно з "рішенням" Міністра оборони України, уповноваженого постановою виключно на створення умов і порядку виплати додаткової винагороди (а.с.63-66, 69-72).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. 
ОСОБА_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.06.2025 № 185 зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення, призначений на посаду оператора відділення оперативного планування з 26.06.2025 (а.с.10). 
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.08.2025 № 236 позивач вибув у відрядження до Військової частини НОМЕР_2 на 10 діб з 17.08.2025 по 01.09.2025 (а.с.10 зворот). 
Згідно з довідкою про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду, за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат від 10.10.2025, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в червні 2025 року отримав додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, у розмірі 5 000 грн у розрахунку 30 000 грн на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань. За липень та серпень 2025 року вказана винагорода позивачу не виплачувалась (а.с.14).
Позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн за виконання у липні та серпні 2025 року бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі Військової частини НОМЕР_1 , включеної до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави.
За результатом розгляду вказаної заяви, відповідач листом від 10.10.2025 (а.с.12-13) повідомив, що бойовим розпорядженням Головнокомандувача Збройних Сил України від 07.02.2024 №1308 Військову частину НОМЕР_1 включено до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України. Бойовим розпорядженням командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.02.2024 №1дск всі структурні підрозділи Військової частини НОМЕР_1 залучені до бойових (спеціальних) завдань з інтенсивної підготовки військових фахівців для ведення воєнних (бойових) дій в сфері електронної підтримки РЕБ та дотичних сферах. Водночас телеграмою тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.07.2025 №116/14/66296 доведено до відома Військової частини НОМЕР_1 та вказано врахувати під час виплати додаткової винагороди за липень 2025 року таке: Міністром оборони України прийнято рішення термін "інтенсивна підготовка" в Порядку № 260 вважати складовою частиною терміну "колективна підготовка у складі військових частин (підрозділів) у ході відновлення боєздатності (формування військових частин (підрозділів))". Зазначене рішення Міністра оборони застосовується з 01.07.2025.
Також відповідач повідомив, що ОСОБА_1 у липні та серпні 2025 року виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими розпорядженнями з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі Військової частини НОМЕР_1 , включеної до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави, у наступні періоди: з 01.07.2025 по 31.07.2025, з 01.08.2025 по 16.08.2025, що підтверджується журналом введення бойових дій відділення оперативного планування Військової частини НОМЕР_1 (а.с.57) та рапортом начальника відділення оперативного планування Військової частини НОМЕР_1 (а.с.58-59). 
Представник позивача звернулася до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом від 07.11.2025 про надання документів та інформацію щодо предмета спору (а.с.9 зворот).
За результатом розгляду вказаного запиту, відповідач листом від 12.11.2025 (а.с.11) повідомив, що рішення щодо виплати додаткової винагороди позивачу Військовою частиною НОМЕР_1 за липень та серпень 2025 року не приймалось. Зміни до бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 07.02.2024 №1308, яким Військову частину НОМЕР_1 включено до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України, та інформація щодо його скасування станом на дату надання відповіді на даний запит до Військової частини НОМЕР_1 , не надходили. Рішення щодо внесення змін до бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 вiд 12.02.2024 № 1дск та про його скасування станом на дату надання відповіді на даний запит командуванням Військової частини НОМЕР_1 не приймалось. Телеграмою тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу – заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.07.2025 №116/14/66296 доведено про прийняте Міністром оборони України рішення наступного змісту: "За результатом опрацювання порушеного Головнокомандувачем Збройних Сил України клопотання, Міністром оборони України було прийнято рішення до внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану" термін "інтенсивна підготовка" в Порядку № 260 та Переліку №1475/дск вважати складовою частиною терміну "колективна підготовка у складі військових частин (підрозділів) у ході відновлення боєздатності (формування військових частин (підрозділів))". Зазначене рішення Міністра оборони України застосовується з 01.07.2025.
Також відповідач повідомив, що ОСОБА_1 виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими розпорядженнями з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі Військової частини НОМЕР_1 , включеної до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави, у наступні періоди: з 01.07.2025 по 31.07.2025, з 01.08.2025 по 16.08.2025.
Не погодившись із бездіяльністю суб`єкта владних повноважень щодо ненарахування та невиплати за період з 01.07.2025 по 31.07.2025, з 01.08.2025 по 16.08.2025 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій, позивач звернувся до суду з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі правові положення.
Спірні правовідносини врегульовано, зокрема Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) та Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 “Про введення воєнного стану” у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.
Відповідно до положень статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Підпунктом "а" частини першої статті 9-2 Закону № 2011-XII визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Положеннями абзацу третього пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 установлено, на період воєнного стану військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Згідно пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
За приписами пункту 2-1 Постанови №168 міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають:
порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови;
особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту;
порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги та одноразової винагороди.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану визначено розділом XXXIV Порядку №260.
Згідно з пунктом 2 цього розділу на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах, зокрема 30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань), в тому числі з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави.
За змістом пункту 4 розділу XXXIV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Відповідно до пунктів 9 та 10 розділу XXXIV Порядку №260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Суд також звертає увагу, що додаткова винагорода 30 000,00 грн, запроваджена Постановою №168 на період дії воєнного стану, носила постійний характер і щомісячно виплачувалася у складі грошового забезпечення усім військовослужбовцям Збройних Сил України, незалежно від їхньої участі у бойових діях та заходах. Тим же військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях та заходах, розмір цієї додаткової винагороди збільшувався до 100 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу їхньої участі у таких діях та заходах.
У зв`язку зі змінами у нормативному регулюванні питання виплати додаткової винагороди з 01.06.2023 не має регулярного (постійного) характеру, а умовою її виплати конкретному військовослужбовцю є виконання ним бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями). Отож, така допомога виплачується військовослужбовцям по факту виконання ними відповідних бойових (спеціальних) завдань в умовах, які передбачені в пункті 2 розділу XXXIV та в пункті 1 розділу XXXVII Порядку №260. Розмір такої винагороди не є сталим, а для кожного військовослужбовця щомісячно визначається пропорційно часу участі у бойових діях та виконання ним відповідних бойових (спеціальних) завдань протягом місяця, виходячи із базового розміру 100000 грн, 50000 грн, 30000 грн в місяць, або 70000 грн за кожні 30 днів виконання бойових (спеціальних) завдань. Військовослужбовці, які протягом місяця не залучалися до участі у бойових діях та виконання бойових (спеціальних) завдань, таку винагороду не отримують.
Тому починаючи з червня 2023 року, додаткова винагорода 30000,00 грн та 100000,00 грн нараховувалася у розмірах, обчислених пропорційно дням його безпосередньої участі у бойових діях та заходах та у виконанні бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями).
Суд акцентує увагу на тому, що в межах даної справи спірним періодом невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць зазначаються періоди з 01.07.2025 по 31.07.2025, з 01.08.2025 по 16.08.2025.
Як слідує з матеріалів справи, позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації у складі Військової частини НОМЕР_1 . 
ОСОБА_1 виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими розпорядженнями з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі Військової частини НОМЕР_1 , включеної до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави, у наступні періоди: з 01.07.2025 по 31.07.2025, з 01.08.2025 по 16.08.2025, що підтверджується журналом введення бойових дій відділення оперативного планування Військової частини НОМЕР_1 (а.с.57) та рапортом начальника відділення оперативного планування Військової частини НОМЕР_1 (а.с.58-59).
Відповідачем не заперечується, що позивач до 01.07.2025 мав право на виплату та йому виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань у зв`язку із здійсненням інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військової частини, включеної до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави, що передбачено пунктом 2 розділу XXXIV Порядку №260.
Припинення виплати додаткової винагороди обґрунтовано, зокрема надходженням телеграми начальника штабу заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.07.2025 № 116/14/66296, в якій зазначено, що Міністром оборони України прийнято рішення до внесення змін до Постанови № 168 термін «інтенсивна підготовка» в Порядку № 260 вважати складовою частиною терміну «колективна підготовка у складі військових частин (підрозділів) у ході відновлення боєздатності (формування військових частин (підрозділів))». Зазначене рішення Міністра оборони застосовується з 01.07.2025 (а.с.35).
Надаючи оцінку рішенню Міністра оборони України від 14.07.2025 № 34483/з/1 у вигляді резолюції із наступним дорученням: «Прошу організувати виконання у встановленому порядку» (а.с.36), як підставу для припинення відповідачем виплати додаткової винагороди, варто зазначити, що відповідно до вимог пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Так, виплата додаткової винагороди позивачу припинена на підставі рішення Міністра оборони України від 14.11.2025 № 34483/з/1, прийнятого за результатами розгляду доповідної записки заступника Міністра оборони України від 10.07.2025 № 34483/з/1, доведеного телеграмою начальника штабу заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.07.2025 №116/14/66296 та в якій зазначено про застосування з 01.07.2025.
Разом з тим, зазначеним рішенням Міністра оборони України не вносились зміни до Порядку № 260 в частині зміни підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 грн військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави.
Відповідно до вимог розділу 8 Положення «Про Міністерство оборони України» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671, Міноборони в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює контроль за їх виконанням. Нормативно-правові акти Міноборони підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 42 Закону України «Про правотворчу діяльність», зміни до нормативно-правового акта вносяться шляхом прийняття (видання) нормативно-правового акта такої самої юридичної сили, якщо інше не передбачено Конституцією України та (або) законом.
Зміни, що вносяться до нормативно-правового акта, змінюють норми права такого нормативно-правового акта в момент набрання чинності нормативно-правовим актом (відповідної норми права), яким вносяться такі зміни. Посилання на норму права, до якої внесені зміни, має містити вказівку на чинний нормативно-правовий акт, який змінив її останнім.
За вказаного правового регулювання рішення Міністра оборони України від 14.07.2025 №34483/з/1, на яке посилається відповідач як на підставу припинення виплати, не є окремим рішенням Міністра оборони України в розумінні вищезазначених нормативно-правових актів України, прийнятим та оформленим відповідно до вимог законодавства України.
Таким чином, за відсутності рішення Міністра оборони України про припинення виплати додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань з інтенсивної підготовки у визначений законодавством України спосіб та внесення зміни до відповідних нормативно-правових актів в установленому порядку, позивач, який виконував у періоди з 01.07.2025 по 31.07.2025, з 01.08.2025 по 16.08.2025 бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими розпорядженнями з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій, що не заперечується відповідачем, має право на отримання спірної винагороди.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 30 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій, за липень та серпень 2025 року та необхідність відновлення порушених прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, за період з 01.07.2025 по 31.07.2025, з 01.08.2025 по 16.08.2025.
Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Позивач судовий збір у цій справі не сплачував, водночас представником позивача заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
При вирішенні питання щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частинами сьомою, дев`ятою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.2021, від 08.02.2022 у справах №640/3098/20 та №160/6762/21, від 18.08.2022 у справі №540/2307/21.
Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 у справі №520/6658/21).
Судом встановлено, що 23.09.2025 укладено договір №33/в про надання про надання правової допомоги (а.с.15 зворот - 16) між Адвокатським об`єднанням «Компанія «Довіра» в особі адвоката Капленко Ганни Сергіївни (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник), за умовами якого замовник звертається до виконавця за юридичною допомогою з питання нарахування та виплати грошового забезпечення (додаткової винагороди) замовнику за період проходження служби в Військовій частині НОМЕР_1 (пункт 1.2 договору). До гонорару не включаються витрати, які були понесені первинно при складанні запитів (пункт 3.2 договору). За надання юридичних послуг за цим договором замовник сплачує виконавцю грошову винагороду в розмірі 6000 гривень (пункт 3.3 договору). 
Додатком №1 до цього договору узгоджено вартість адвокатських послуг (а.с.17).
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представник позивача надала копію акту наданих послуг №1 від 28.11.2025 (а.с.16 зворот) та копію розрахунку витрат на правову допомогу №1 від 28.11.2025 (а.с.17 зворот), якими, зокрема, передбачено послуги: підготовка заяви – 2 години на суму 1000,00 грн, підготовка адвокатського запиту – 1 година на суму 1000,00 грн, підготовка позовної заяви – 4 години на суму 4000,00 грн. Загальна вартість наданих послуг складає 6000,00 грн (а.с.16 зворот).
На підтвердження оплати наданої правничої допомоги, адвокатом подано до суду квитанцію до прибуткового касового ордера №33/в від 28.11.2025 про сплату послуг на підставі договору від 23.09.2025 №33/в у сумі 6000,00 грн (а.с.18).
Відповідач заперечив щодо стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю із категорією справи і предметом позову.
При вирішенні питання обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу цієї справи, суд виходить із того, що ця справа належить до справ незначної складності та її розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Зважаючи на складність справи (є справою незначної складності та її розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін), значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання кожної із послуг, суд, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, зважаючи на заперечення представника відповідача співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, дійшов висновку про те, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій, за липень та серпень 2025 року. 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій, за період з 01.07.2025 по 31.07.2025, з 01.08.2025 по 16.08.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу на суму 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений та підписаний 06 лютого 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.