ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2026 року
м. Київ
справа № 219/8074/21
провадження № 51 - 2089 км 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
та в режимі відеоконференції
захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене
до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021052150000434
від 09 травня 2021 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмут Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2012 року за ст. 115 ч. 1
КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців, звільненого 04 березня 2021 року по відбуттю покарання,
за ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України,
за касаційною скаргою заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2025 року
щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 03 липня 2024 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Прийнято рішення щодо речових доказів і заходів забезпечення кримінального провадження.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
09 травня 2021 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_6 , будучи особою,
яка раніше вчинила умисне убивство, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння
в квартирі АДРЕСА_2 ,
з мотивів помсти за висловлені образи, діючи з умислом на вбивство, наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_9 , від чого він впав зі стільця на підлогу,
а ОСОБА_6 продовжив наносити йому множинні удари ногами по голові
і тулубу допоки ОСОБА_9 не перестав подавати ознаки життя та помер.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2025 року апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Дружківського міського суду Донецької області від 03 липня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Зазначає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 занадто м`яке покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, недостатньо врахувавши, що він через
2 місяці після відбуття покарання за умисне вбивство знову вчинив аналогічний злочин - вбивство ОСОБА_9 . Також ОСОБА_6 не працює, не має стійких соціальних зав`язків, перебуває на обліку в лікаря нарколога, негативно характеризується за місцем проживання, зловживає спиртними напоями, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, вину у скоєнні якого не визнав і не розкаявся, у зв`язку із чим йому слід було призначити покарання у виді позбавлення волі
на строк 14 років.
Вказує, що суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу прокурора
без задоволення, в ухвалі не надав відповідей на вказані доводи, не зазначив підстав, з яких визнав апеляційну скаргу сторони обвинувачення необґрунтованою, чим порушив вимоги ст. 419 КПК України.
Заперечень на касаційну скаргу прокурора від учасників судового провадження
не надходило.
Учасників судового провадження належним чином повідомлено про час та місце касаційного розгляду, заяв про відкладення касаційного розгляду від учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання, не надійшло.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор в судовому засіданні вважав касаційну скаргу обґрунтованою і просив
її задовольнити.
В судовому засіданні захисник вважала касаційну скаргу необґрунтованою
і просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального
та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу,
та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту положень ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених 
у статтях 2, 7 КПК України, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація вчиненого
за ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості є обґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи,
що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів
як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як убачається із вироку, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке згідно
зі ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, конкретні обставини та суспільно небезпечний характер скоєного, особу обвинуваченого, який умисно протиправно заподіяв смерть іншій людині, тобто вчинив кримінальне правопорушення, яке характеризується підвищеною суспільною небезпекою, будучи раніше судимим за вчинення аналогічного злочину, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в лікаря нарколога, характеризуються негативно. Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину
в стані алкогольного сп`яніння, а обставин, які пом`якшують покарання, суд
не встановив.
Залишаючи вирок суду першої інстанції без зміни, суд апеляційної інстанції в повній мірі не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно
зі ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я, його підвищену суспільну небезпеку. 
Також апеляційний суд не повністю врахував ті обставини, що ОСОБА_6 через короткий період часу після відбуття покарання за вчинення умисного вбивства знову, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, навмисно позбавив життя людину.
Не повною мірою враховані судом апеляційної інстанції і дані про особу
ОСОБА_6 , який характеризується негативно, перебуває на обліку у лікаря нарколога, не займається суспільно корисною працею та його відношення
до скоєного.
На порушення вимог ст. 419 КПК України апеляційний суд належним чином
не перевірив доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного покарання та не зазначив підстав, з яких апеляційну скаргу в цій частині визнано необґрунтованою.
Виходячи із наведеного та враховуючи санкцію ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_6 за пунктом 13 частини другої вказаної статтіпокарання у виді позбавлення волі на строк 12 років таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить
під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, що у відповідності з вимогами
ст. 438 ч. 1 пунктами 1, 3 КПК України є підставами для скасування такого рішення.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора - задоволенню частково.
При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України та прийняти законне і обґрунтоване рішення, а у разі підтвердження того ж обсягу обвинувачення, за яким ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено, призначене йому вироком суду покарання за ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України слід вважати м`яким.
Враховуючи вимоги ст. 433 ч. 3 КПК України та беручи до уваги неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення у контексті даного кримінального провадження і не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість  ОСОБА_6 , враховуючи наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України,
з метою попередження ризику його переховування від суду, колегія суддів вважає за необхідне обрати  ОСОБА_6  запобіжний захід у вигляді тримання під вартою
на строк 60 днів.
Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3