Справа №: 486/2210/25 Провадження № 3/486/44/2026 	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2026 року        м.Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі: 
головуючого судді Волощук О.О.,
при секретарі судового засідання Грабовській А.Д.,
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ВАД №724329 від 07.11.2025 ОСОБА_1 07.11.2025 о 10:00 год., знаходячись в кв. АДРЕСА_2 , та вчинив відносно своєї дружини  ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував, внаслідок чого завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .
Дії ОСОБА_1 особою, яка складала протокол, кваліфіковані за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , свою вину не визнав, з обставинами, викладеними в протоколі не погодився. Пояснив суду, що його дружина хворіє, та майже два роки самостійно себе обслуговувати не може, він весь цей час за нею доглядає, сторонньої допомоги не мають. Зазначив, що хоча також є хворим та має інвалідність, проте вирішує всі питання щодо догляду за дружиною. В день події між ними відбулася сварка, непорозуміння на побутовому рівні, в основному через його втому та капризну поведінку дружини. Виклик поліції здійснила їх сусідка, якій дружина розповіла про їх з чоловіком сварку. Запевняв суд, що домашнього насильства він не вчиняє та жодного разу не ображав дружину. 
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.
До протоколу було додано наступні матеріали.
Рапорт працівника поліції ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 07.11.2025, з якого вбачається, що до поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що чоловік ОСОБА_1 вчиняє насильство психологічного характеру у відношенні до неї. Пізніше було встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до поліції з приводу того, що вона хворіє, так як перенесла два інсульта, та постійно лежить на ліжку, а їй допомагає її чоловік ОСОБА_1 , який сьогодні вчинив відносно заявниці домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, погрожував, на зауваження припинити не реагував.
Рапорт працівника поліції ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 07.11.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_2 в усній формі повідомила, що відносно неї вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру чоловік ОСОБА_1 , а саме ображав брутальною лайкою, погрожував фізичною розправою.
Письмові пояснення ОСОБА_1 від 07.11.2025, відповідно до яких він мешкає разом з дружиною ОСОБА_2 , яка 2 роки лежить, так як хворіє і не ходить, він теж в свою чергу являється інвалідом. 07.11.2025 він був у квартирі та відносно дружини виражався брутальною лайкою, бо щось дружині не догодив, але фізичної сили не застосовував, лише погрожував фізичною розправою.
Суд, дослідивши відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, рапорті, заяві потерпілої, письмових поясненнях, дійшов наступних висновків.
Ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Для встановлення події адміністративного правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
П. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ст. 1 цього Закону).
Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є діяння (будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка була або могла бути завдана потерпілому) та причинний зв`язок між діянням та наслідками.
Отже, для правильної кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді психологічного насильства, необхідною умовою є встановлення не лише застосування кривдником образливих, зокрема, нецензурних слів до потерпілої особи, а установлення факту, що такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Сам по собі факт складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Матеріали справи містять посилання на те, що що  ОСОБА_1 висловлювався в адресу дружини нецензурною лайкою, погрожував, на зауваження припинити не реагував. Інших матеріалів до протоколу не додано, а з досліджених доказів в сукупності вбачається, що єдиною підставою для складення протоколу стали пояснення  ОСОБА_2 .
Доказів того, що внаслідок наведених вище дій потерпілій було завдано шкоди психічному здоров`ю, або того, що потерпіла відчула емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, суду надано не було, що, дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 .
Згідно зі ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010№ 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.
Аналіз встановлених судом обставин та матеріалів справи не підтвердив факт вчинення  ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння. 
Наявні в матеріалах справи докази свідчать лише про виникнення сварки на побутовому рівні між подружжям, що підтвердив  ОСОБА_1 в судовому засіданні.
За таких обставин, оскільки сукупністю наданих суду доказів не підтверджено обставини, визначені в протоколах про адміністративні правопорушення, а всі сумніви слід тлумачити на користь особи, провадження у справі відносно  ОСОБА_1 слід закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.173-2, ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі відносно  ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Південноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.О. Волощук