Справа № 536/2202/25
Провадження №2/524/1455/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2026 м. Кременчук 
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі 
головуючого судді Мельник Н.П., 
з участю секретаря судового засідання Ткаченко Я.С., 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
УСТАНОВИВ:
До Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшов позов ТОВ «Фінпроммаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 19143,00 грн, 2422,40 грн грн судового збору за подання позовної заяви до суду та 4500,00 грн витрат на правничу допомогу.
У обґрунтування позову зазначено, що 04.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір про надання коштів у кредит № 8984817 (далі - договір кредиту), умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 9000,00 грн строком на 365 днів з 04.05.2025 по 03.05.2026 із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0.95 %, що нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту становить 17,25 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1552,50 грн. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту нараховується неустойка в сумі 450,00 грн за кожен день понадстрокового користування. 
Договір кредиту підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/ одноразовий ідентифікатор «555628», надісланого на вказану позичальником електронну адресу trunov0303@gmail.com) у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін.
Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за Договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань - не виконав ні перед Кредитодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором кредиту №8984817 на підставі договору факторингу. 
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором кредиту № 8984817 від 04.05.2025.
19.09.2025 ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області справу передано на розгляд до Автозаводського районного суду міста Кременчука за підсудністю за зареєстрованим місцем проживання відповідача.
22.10.2025 справа отримана Автозаводським районним судом міста Кременчука та протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями передана судді Мельник Н.П.
24.10.2025 відкрите провадження у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 
02.12.2025, 19.01.2026 у судове засідання учасники справи не з`явилися: 
представник позивача повідомлені належним чином, у письмовій заяві від 28.10.2025 клопотав про розглядсправи за його відстуності, проти заочного розгляду справи не заперечував, происв забовольнити позовні вимоги;
відповідач повідомлений належним чином на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якої днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Про причини неявки відповідач суду не повідомляв, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав.
Відповідно до ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими главою 11 ЦПК України.
Причин неявки не повідомлено. Інших заяв, клопотань, зокрема про відкладення судового засідання або про участь в режимі відеоконференції суду не надано.
Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно, повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд приходить до таких висновків.
Установлено, що 04.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір про надання коштів у кредит № 8984817, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 9000,00 грн строком на 365 днів з 04.05.2025 по 03.05.2026 із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95 %, що нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі становить 1552,50 грн. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в сумі 450,00 грн за кожен день понадстрокового користування. 
Договір кредиту підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора (електронного підпису/ одноразовий ідентифікатор «555628», надісланого на вказану позичальником (відповідачем) електронну адресу trunov0303@gmail.com) у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. 
Кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництвом системи «BankID НБУ», отримавши від "pumbbank" за згодою ОСОБА_1 персональні данні останнього, зокрема електронну адресу, на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме: підпис «555628» 04.05.2025 о 20:54:39, що стверджується довідкою про ідентифікацію.
Без проходження попередньої реєстрації в інформаційно - комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (ресурс кредитодавця), проходження ідентифікації за посередництвом системи «BankID НБУ», отримання одноразового ідентифікатора, входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля, без надання відповідачем особистої інформації (ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів тощо) та без попереднього погодження оферти договору кредиту та правил надання грошових коштів у кредит, укладення кредитного договору технічно не є можливим, що у свою чергу відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до актів цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»)
Такий договір укладається шляхом акцепту оферти через інформаційно-телекомунікаційну систему із застосуванням електронного підпису, зокрема одноразового ідентифікатора та прирівнюється до письмового.
Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Моментом підписання електронної правової угоди є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Оскільки, договір підписаний позичальником в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, тому такий правочин вважається укладеним.
Про допустимість такої форми укладення правочинів зазначено у постановахВерховного Суду від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19, від 22.09.2022 по справі № 234/7163/20, від 12.06.2023 по справі № 263/3470/20.
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення цього договору із введенням одноразового ідентифікатора та зазначенням інформації щодо його особистих даних та реквізитів банківської картки, на яку перераховані кошти.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт первісного кредитодавця за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позичальником та відповідачем не був би укладений.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 по справі № 404/502/18; від 09.09.2020 по справі № 732/670/19, від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19.
Підписанням договору позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 1.01.2021 по справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 по справі № 234/7159/20.
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору № 8984817 від 04.05.2025 виконав свої зобов`язання, передавши відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 9000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», оскільки перерахунок коштів із банківського рахунку кредитодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене стверджується електронною платіжною інструкцією № 723fc1d0-efc4-48cb-a487-5c161584e6fc від 04.05.2025, яка є первинним бухгалтерським документом, складеним та підписаним в електронній формі.
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» листом № 22/08/25-8855 від 22.08.2025 повідомило та підтвердило, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції № 723fc1d0-efc4-48cb-a487-5c161584e6fc перерахованіі кошти на виконання умов договору кредиту № 8984817. 
ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа) довідкою № КД-000045447 від 25.08.2025 підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 04.05.2025 в сумі 9000,00 грн за номером платіжної картки № НОМЕР_1 , номер платежу 723fc1d0-efc4-48cb-a487-5c161584e6fc. 
Враховуючи, що кредит виданий на платіжну картку, а не на банківський рахунок позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою Національного Банку України № 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів». 
Пунктом 159 розділу VIII зазначеної Постанови № 164 від 29.07.2022 вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину про те, що вчинений правочин вважається правомірним, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України).
Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», далі - Закон).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному ст. 12 Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.ч. 7, 12 ст.11 Закону).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України). 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України).
Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦПК України (ст. 1050 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Враховуючи викладені умови договору кредиту № 8984817 від 04.05.2025 та додаткової угоди, здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, що складають - 1980,00 грн, заборгованість останнього за договором кредиту складає: 9000,00 грн - за основною сумою боргу; 5643,00 грн - заборгованості за процентами, а всього на суму 14643 грн.
При цьому, у 11-й частині договору «Юридичні адреси та реквізити сторін» містяться персональні дані позичальника із зазначенням його прізвища, імені, по батькові, дати народження, РНОКПП, паспортні дані, зареєстроване місце проживання, телефон, електронну пошту, а також реквізитів платіжної картки.
Наведена сукупність відомостей про фізичну особу, що не перебувають у відкритому доступі, виключає використання їх сторонньою особою за винятком їх протиправного збирання та обробки. Відповідачем не надані відомості про звернення до правоохоронних органів щодо повідомлення про вчинення щодо нього шахрайських або будь-яких протиправних дій.
Відповідач не скористався процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині неотримання ним кредитних коштів, на підтвердження чого останній не був позбавлений надати виписку з банківського рахунку, однак таким правом не скористався.
З урахуванням наведеного, доводи позивача про укладення між первісним кредитором та відповідачем договору позики та отримання коштів є доведеними.
Крім того, згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює, припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок його укладення, підлягають виконанню.
Усі сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності (правочину) слід тлумачити на користь його дійсності, чинності та виконуваності (Постанова Верховного Суду від 10.03.2021 по справі № 607/11746/17).
Матеріали справи не містять, відповідачем та її представником не надані докази на спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору. 
Щодо стягнення заборгованості за пенею в сумі 4500 грн.
З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введений режим воєнного стану. 
Законом України № 2120-IX від 15.03.2020 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений п. 18, згідно якого у період дії воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику наданий кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнений п. 61, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимога щодо стягнення з відповідача задоволенню не підлягає.
Щодо набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором факторингу.
Судом установлено, що ТОВ ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025, згідно якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором кредиту № 8984817 від 04.05.2025.
Відступлення права вимоги відповідає положенням ст. 1077 ЦК України, згідно якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Таким чином, позивач на законних підставах набув право грошової вимоги до відповідача в межах сум стягнення, установлених судом під час розгляду справи.
Разом з тим, договір факторингу відноситься до оспорюваних правочинів. Під час розгляду справи презумпція правомірності договору факторингу відповідачем та її представником не спростована. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом (ст. 204 ЦК України). 
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог (постанови Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17).
Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006).
Відомості про звернення відповідача до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його (або його окремих положень) недійсним (ми) судом не встановлені. Доказів протилежного матеріали справи не містять, суду не надано. 
Стороною відповідача наведені позивачем обставини та факти не спростовані, протилежного суду не доведено. Клопотань, заяв представником відповідача не заявлено.
Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України).
З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 14643,00 грн (9000,00 грн заборгованості за договором кредиту + 5643,00 грн заборгованості за процентами). 
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 по справі № 815/1479/18, від 15.07.2020 по справі № 640/10548/19, від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20.
З урахуванням відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 4500,00 грн, що стверджується доданими копіями договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025; актами приймання - передачі наданих послуг, витягом з акту приймання -передачі наданих послуг.
Оскільки позов задоволений часткового на 76,49 % від 19143,00 грн, з відповідача на користь позивача на підставі ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1852,89 грн (76,49 % від 2422,40 грн) та 3442,05 грн (76,49 % від 4500,00 грн) витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених вимог.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 77 - 80, 141, 247, 259, 263 - 265, 280 - 284 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Часткового задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет» заборгованість за кредитним договором від № 8984817 на загальну суму 14643 грн 00 коп, 1852,89 грн судового збору та 3442 грн 05 коп витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його не скасування. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменчування сторін:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпроммаркет», код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33;
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.П. Мельник