ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року	Львів	Справа № 500/1692/25 пров. № А/857/21876/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,
суддів Обрізка І.М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року (головуючий суддя Грицюк Р.П., м. Тернопіль) у справі № 500/1692/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.02.2025 № 262340028930 щодо відмови в переведенні та виплати з 21.02.2025 пенсії державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України “Про державну службу” № 889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату від 13.02.2025 № 74 та № 75; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести та виплатити з 21.02.2025 пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України “Про державну службу” № 889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату від 13.02.2025 № 74 та № 75.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.02.2025 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах державної податкової служби з 09.01.1996 по 13.02.2025.
Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що пенсійним органом правомірно відмовлено в переведенні позивача на пенсію державного службовця, оскільки у період роботи в органах державної податкової служби позивач обіймала посади, які відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №503-р не відносяться до категорій посад державних службовців. Посади працівників органів державної податкової служби Законом України "Про державну службу" не передбачені. Вважає, що періоди роботи у державній податковій службі на посадах, за якими присвоюється спеціальне звання, до 20 річного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії державного службовця незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку, не зараховується.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 01.03.2021 № 1058-IV.
Позивач звернулася із заявою від 21.02.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про переведення з пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ.
Після реєстрації заяви та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийнято рішення від 28.02.2025 №262340028930 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби. 
Зазначено, що статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ визначені категорії посад державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Посади працівників органів державної податкової служби даною статтею не передбачені. Зазначено, що у період роботи позивачки в органах державної податкової служби, вона обіймала посади, які відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №503-р не відносяться до категорій посад державних службовців. 
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016 (далі - Закон № 889-VIII).
Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Положеннями пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 04.04.2018 року №822/254/18, від 15.12.2020 року у справі № 560/2398/19, від 18 березня 2021 року у справі № 500/5183/17.
Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, фактичною підставою відмови у призначенні позивачу пенсії за Законом № 889-VIII є відсутність у неї необхідного стажу державної служби.
Як встановлено судом першої інстанції, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.04.1988, трудової книжки серії НОМЕР_1 від 08.02.2002 та вкладиша до трудової книжки НОМЕР_2 від 14.08.2024 у спірний період з 01.05.1996 по 13.02.2025 позивач працювала в органах державної податкової служби, а саме:
09.01.1996 – призначена на конкурсній основі на посаду державного податкового інспектора відділу оподаткування громадян по сукупному річному доходу управління податків та зборів з випробувальним строком 3 місяці (запис №9);
09.01.1996 - прийняла Присягу державного службовця України (запис №10);
01.04.1996 - переведена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування громадян по сукупному річному доходу управління податків та зборів за конкурсом (запис №11);
01.05.1996 – за підсумками проведеної атестації присвоєне спеціальне звання “Інспектор податкової служби ІІІ рангу” (запис №12);
26.11.1996 – у зв`язку з ліквідацією Державної податкової інспекції по Ватутінському р-ну м. Києва і утворенням Державної податкової адміністрації у Ватутінському р-ні м. Києва переведена на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок доходів громадян не за місцем основної роботи та від підприємницької діяльності управління оподаткування фізичних осіб (запис №13);
01.04.1998 – переведена на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб (запис №14);
01.05.1999 – за підсумками атестації присвоєне спеціальне звання “Інспектор податкової служби 2 рангу” (запис №15);
10.05.2000 – у зв`язку із зміною структури переведена на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора у відділ документальних перевірок прибуткового податку, податку з власників транспортних засобів, земельного податку, державного мита управління оподаткування фізичних осіб (запис №16);
09.04.2001 – переведена на конкурсній основі на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок прибуткового податку, податку з власників транспортних засобів, земельного податку, державного мита управління оподаткування фізичних осіб (запис №17);
07.02.2002 – звільнена з займаної посади по переводу до ДПІ у Деснянському районі м. Києва (п. 5 ст. 36 КЗпП України) (запис №18);
08.02.2002 – призначена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок юридичних осіб управління оподаткування фізичних осіб по переводу з ДПІ у Ватутінському районі м. Києва (запис №19);
03.04.2002 – переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу податків з фізичних осіб – суб`єктів підприємницької діяльності управління оподаткування фізичних осіб (запис №20);
01.05.2003 – присвоєне спеціальне звання інспектора податкової служби 1 рангу (запис №21);
08.08.2003 – у зв`язку із зміною структури та штатного розпису відділ перейменовано у відділ справляння податків з фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності управління оподаткування фізичних осіб (запис №22);
01.02.2005 – у зв`язку зі зміною структури переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу справляння податків з фізичних осіб – суб`єктів господарської діяльності управління оподаткування фізичних осіб (запис №23);
15.09.2005 – у зв`язку з організаційно-штатними змінами переведена на посаду головного державного податкового інспектора сектору адміністрування податків з фізичних осіб – суб`єктів господарської діяльності управління оподаткування фізичних осіб (запис №24);
03.04.2006 – переведена на посаду заступника начальника відділу оподаткування фізичних осіб, як таку, що була зарахована до кадрового резерву (запис №25);
03.04.2006 – присвоєне спеціальне звання радника податкової служби 3 рангу (запис №26);
01.02.2007 – у зв`язку з організаційно-штатними змінами переведена на посаду начальника управління оподаткування фізичних осіб, як таку, що була зарахована до кадрового резерву (запис №27);
03.04.2009 – присвоєне спеціальне звання радника податкової служби 2 (другого) рангу (запис №28);
30.10.2009 - переведена на посаду заступника начальника управління – начальника відділу адміністрування податків з фізичних осіб - суб`єктів господарської діяльності управління оподаткування фізичних осіб (запис №29);
07.06.2010 – звільнена з займаної посади по переводу до ДПА України (п.5 ст. 36 КЗпП України) (запис №30);
08.06.2010 – призначена в порядку переводу на посаду начальника відділу адміністрування податків із самозайнятих осіб Департаменту оподаткування фізичних осіб, як така, що успішно пройшла стажування (запис №31);
08.06.2010 - присвоєно спеціальне звання “Радник податкової служби 1 (першого) рангу” (запис №32);
23.11.2011 - у зв`язку з реорганізацією ДПА України в Державну податкову службу України переведена на посаду начальника відділу оподаткування самозайнятих осіб управління адміністрування податків на доходи фізичних осіб Департаменту оподаткування фізичних осіб (запис №33);
18.03.2013 - у зв`язку з реорганізацією ДПС України та створенням Міністерства доходів і зборів України звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в Міністерстві доходів і зборів України згідно п.5 ст.36 КЗпП України (запис №34);
19.03.2013 – призначена в порядку переведення на посаду начальника відділу адміністрування податків, зборів із самозайнятих осіб управління адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб Департаменту доходів і зборів з фізичних осіб (запис №35);
19.03.2013 – присвоєно 8 ранг державного службовця (запис №36);
05.12.2013 - присвоєно спеціальне звання “Радник податкової та митної справи І (першого) рангу” (запис №37);
06.06.2014 - у зв`язку із зміною штатного розпису перевести на посаду заступника начальника управління – начальника відділу адміністрування податків, зборів із самозайнятих осіб управління адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб Департаменту доходів і зборів з фізичних осіб, як таку, що перебуває у кадровому резерві (запис №38);
09.07.2014 – відповідно до Постанови КМУ від 21.05.2014 р. №160 “Про утворення Державної фіскальної служби” у зв`язку з утворенням Державної фіскальної служби України шляхом перетворення Міністерства доходів і зборів України переведено на посаду заступника начальника управління – начальника відділу адміністрування податків, зборів із самозайнятих осіб управління адміністрування доходів і зборів з фізичних осіб Департаменту доходів і зборів з фізичних осіб Державної фіскальної служби України (запис №39);
29.04.2016 – переведена на посаду заступника директора департаменту – начальника управління адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Департаменту податків і зборів з фізичних осіб, як така, що успішно пройшла стажування (запис №40);
22.12.2018 - у зв`язку із зміною штатного розпису перевести на посаду заступника начальника управління – начальника відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб управління адміністрування податку на доходи фізичних осіб та податків з самозайнятих осіб Департаменту податків і зборів з фізичних осіб (запис №41);
15.08.2019 – звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в Державній податковій службі України відповідно до п. 2 частини першої ст. 41 Закону України “Про державну службу” п. 5 ст. 36 КЗпП України (запис №42);
16.08.2019 – призначена в порядку переведення на посаду начальника управління планування та контрольно-перевірочної роботи Департаменту адміністрування податків (запис №43);
16.08.2019 – присвоєно 4 (четвертий) ранг державного службовця (запис №44);
28.07.2020 – призначена на посаду заступника директора департаменту начальника управління перевірок оподаткування фізичних осіб Департаменту податкового аудиту у порядку переведення, до дня визначення переможця на цю посаду за результатами конкурсного відбору відповідно до законодавства, але не тільки граничного строку визначеного законодавством, а також підписаного контракту про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 28 липня 2020 року (запис №45);
07.06.2021 – звільнена із займаної посади за угодою сторін, частина друга статті 86 Закону України від 10 грудня 2015 року “Про державну службу” (зі змінами), дію контракту про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 28.07.2020 припинено (запис №46);
08.06.2021 - призначена на посаду заступника директора департаменту - начальника управління перевірок оподаткування фізичних осіб Департаменту податкового аудиту, як переможець конкурсу. Взято до уваги, що присвоєно 4 (четвертий) ранг державного службовця. (запис №47);
23.02.2022 - у зв`язку зі зміною організаційної структури та штатного розпису переведена на посаду заступника начальника управління – начальника відділу адміністрування плати за землю з фізичних осіб управління адміністрування податку на майно та місцевих зборів з фізичних осіб Департаменту оподаткування фізичних осіб (запис №48);
03.06.2022 – переведена на посаду заступника начальника управління – начальника відділу адміністрування податків з громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність управління адміністрування податку на доходи фізичних осіб та податків самозайнятих осіб Департаменту оподаткування фізичних осіб та податків самозайнятих осіб Департаменту оподаткування фізичних осіб на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_2 або фактичного виходу її на роботу (запис №49);
18.09.2023 – присвоєно 3 третій ранг державного службовця (запис №50);
14.08.2024 - переведена на посаду заступника начальника управління – начальника відділу адміністрування податків з громадян та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність управління адміністрування податку на доходи фізичних осіб та податків самозайнятих осіб Департаменту оподаткування фізичних осіб на період відпустки без збереження заробітної плати, як матері дитини, яка потребує домашнього догляду ОСОБА_2 або до фактичного виходу її на роботу (запис №51);
13.02.2025 – припинено державну службу та звільнено із займаної посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, згідно з пунктом 7 частини першої статті 83, частиною третьою статті 86 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII “Про державну службу” (зі змінами), статтею 38 КЗпП з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати (запис №52).
Механізм обчислення стажу державної служби визначає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229), пунктом 6 якого передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.
Пунктом 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
У даному випадку застосуванню підлягає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283).
Згідно пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Крім цього, відповідно до статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України “Про державну службу”. При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу” незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Наведене узгоджується з частиною 18 статті 37 Закону № 3723-XII, згідно якої період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Статтею 343 Податкового кодексу України передбачено, що посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються, зокрема, такі спеціальні звання: інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби III рангу.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України “Про державну службу” № 889-VIII та “Порядку обчислення стажу державної служби”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, які діють з 01.05.2016, до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання і спеціалісти в апараті державної податкової служби, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що до стажу державної служби позивача підлягають зарахуванню періоди роботи 09.01.1996 - 07.06.2021, 06.08.2021 - 13.02.2025, що становить - 28 років 11 місяців 07 днів.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, згідно з яким у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі № 500/1692/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	М.А. Пліш