П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/6567/25	

Перша інстанція суддя Попов В.Ф.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Яковлєва О.В.,
суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а саме:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 154950005866 від 11 лютого 2025 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року задоволено позовні вимоги, а саме:
- визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 54950005866 від 11 лютого 2025 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п. 7-1 розділу «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у позивача відсутнє право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка передбачена п. 7-1 розділу XV ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», так як станом на момент виникнення права на пенсію за віком позивач не працював в закладах та установах охорони здоров`я державної чи комунальної форм власності.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 04 лютого 2025 року звернулася із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі її десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Проте, 11 лютого 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі заяви та наданих документів прийнято рішення №154950005866 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин пенсійним органом безпідставно не призначено позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно п. 7-1 розділу XV ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
В свою чергу, постановою КМУ від 23 листопада 2011 року № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі – Порядок № 1191).
Згідно п. 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення, що передбачені, зокрема Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в призначенні та виплаті позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, що передбачена п. 7-1 ХV «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В даному випадку, оскаржувана відмова пенсійного органу обґрунтована тим, що позивач на день досягнення пенсійного віку не працював в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивач має необхідний страховий стаж для отримання спірної виплати, працював в закладі охорони здоров`я комунальної форми власності та не отримував іншої пенсії.
Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, у межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, з аналізу вищевикладених положень пенсійного законодавства вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується, зокрема, з наявністю у відповідної особи необхідного спеціального страхового стажу, який для жінок складає 30 років.
Крім того, відповідна особа на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, має працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
В свою чергу, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, пенсію за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначено позивачу 04 листопада 2024 року, починаючи з 12 вересня 2024 року.
При цьому, 12 вересня 2024 року ОСОБА_1 , згідно її трудової книжки, приступила до виконання обов`язків завідувачки фельдшерським пунктом с. Ставки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Куяльницької сільської ради Подільського району», сестрою медичною загальної практики сімейної медицини.
Між тим, відповідна посада входить до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909.
Крім того, згідно наданого розрахунку пенсійного фонду, стаж позивача на посадах, передбачених зазначеним Переліком № 909, складає більше 37 років.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач на момент призначення пенсії працював в закладі комунальної форми власності та мав необхідну кількість спеціального стажу для отримання спірної виплати.
Факт проходження позивачем військової служби за призовом під час мобілізації з 28 лютого 2022 року по 11 вересня 2024 року, зі збереженням попереднього місця роботи, не може бути підставою для позбавлення позивача спірної виплати.
При цьому, при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права не допущено.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325,329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року – без змін.
Сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
Судді	  	А.В. Крусян   О.А. Шевчук