РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року 	справа № 580/13113/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Кульчицького С.О., 
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу у змішаній (паперовій та електронній) формі за позовом Керівника Золотоніської окружної прокуратури до Золотоніської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся Керівник Золотоніської окружної прокуратури (далі - позивач) з позовом до Золотоніської міської ради (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Золотоніської міської ради щодо не проведення державної реєстрації права комунальної власності на спортивний комплекс, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 7121589401:02:004:0538, за адресою: площа Свободи, б/н, с. Благодатне, Золотоніський район, Черкаська область;
- зобов`язати Золотоніську міську раду (вул. Садовий проїзд, 8, м. Золотоноша, Черкаська область, 19700, ЄДРПОУ - 26536152) вчинити дії, спрямовані на проведення державної реєстрації права комунальної власності на спортивний комплекс, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 7121589401:02:004:0538, за адресою: площа Свободи, б/н, с.Благодатне, Золотоніський район, Черкаська область.
Обґрунтовуючи позов зазначив, що за результатами опрацювання інформації органів місцевого самоврядування району встановлено, що у комунальній власності Золотоніської міської ради Черкаської області перебуває нерухоме майно, зокрема: спортивний комплекс, що знаходиться за адресою: площа Свободи, б/н, с. Благодатне, Золотоніський район, Черкаська область. Вказаний спортивний комплекс розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 7121589401:02:004:0538, власником якої є Золотоніська міська рада, правокористувачем - Золотоніська дитячо-юнацька спортивна школа. Згідно технічного паспорту на нежитлове приміщення від 10.12.2004 загальна площа спортивного комплексу А-2 складає 709,7 кв.м., включає в себе двоповерхову будівлю та стадіон. Відповідач протиправно не вживає заходів з оформлення правовстановлюючих документів на спортивний комплекс розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 7121589401:02:004:0538, що створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою та може призвести до негативних наслідків.
Ухвалою судді від 02.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
За результатами опрацювання інформації органів місцевого самоврядування району встановлено, що у комунальній власності Золотоніської міської ради Черкаської області перебуває нерухоме майно, зокрема: спортивний комплекс, що знаходиться за адресою: площа Свободи, б/н, с. Благодатне, Золотоніський район, Черкаська область.
Вказаний спортивний комплекс розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 7121589401:02:004:0538, власником якої є Золотоніська міська рада, правокористувачем - Золотоніська дитячо-юнацька спортивна школа.
Згідно технічного паспорту на нежитлове приміщення від 10.12.2004 загальна площа спортивного комплексу А-2 складає 709,7 кв.м., включає в себе двоповерхову будівлю та стадіон.
Рішенням Золотоніської від 28.01.2021 3-24/VIII «Про прийняття майна у комунальну власність» у комунальну власність Золотоніської міської ради було передано майно населених пунктів, що увійшли до складу територіальної громади, у тому числі вказаний спортивний комплекс у с. Благодатне.
Актом прийому-передачі документів від 24.12.2020 відділом освіти Золотоніської РДА передано технічний паспорт на нежитлове приміщення (спортивний комплекс с. Благодатне).
Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань засновником Золотоніської дитячо-юнацької спортивної школи (далі - ДЮСШ) є Золотоніська міська рада.
Так, згідно п. 1.1 Розділу І Статуту Золотоніської дитячо-юнацької спортивної школи (далі – Статут), затвердженого рішенням Золотоніської міської ради від 11.10.2016 14-9/VII, ДЮСШ – позашкільний навчальний заклад спортивного профілю, який забезпечує розвиток вихованців в обраному виді спорту, що в установленому порядку визнаний в Україні, створює необхідні умови для гармонійного виховання, фізичного розвитку, повноцінного оздоровлення, змістовного відпочинку і дозвілля дітей та молоді, самореалізації, здобуття навичок здорового способу життя, підготовки спортивного резерву для збірних команд міста, області та України.
Засновником ДЮСШ є Золотоніська міська рада (п. 1.2 Розділу І Статуту).
Відповідно до п. 2.1 Розділу ІІ Статуту ДЮСШ є юридичною особою з моменту її державної реєстрації, має самостійний баланс, власний рахунок (рахунки), печатку зі своєю назвою, кутовий штамп, бланки зі своїм найменуванням та ідентифікаційний код.
Для проведення навчально-тренувальної та спортивної роботи, з метою сприяння організації фізкультурно-оздоровчої роботи серед учнів шкіл, виявлення здібних дітей та залучення їх до систематичних спеціалізованих занять з певних видів спорту та за відсутності власної матеріально-технічної бази, ДЮСШ може отримувати в користування безоплатно чи на пільгових умовах спортивні об`єкти (спортивні споруди), культурні, оздоровчі та інші заклади (п. 6.7 Розділу VІ Статуту).
Разом із тим, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право комунальної власності Золотоніської міської ради чи будь-яке інше речове право на вищевказане нерухоме майно (спортивний комплекс у с. Благодатне), у реєстрі не реєструвалось.
Крім того, відповідно до інформації Золотоніської міської ради від 10.10.2025 2712 відомості про державну реєстрацію права власності на спортивний комплекс відсутні.
Таким чином, використання зазначеного нерухомого майна здійснюється із порушенням вимог чинного законодавства, а саме: використання нерухомого майна здійснюється без оформлення та державної реєстрації права комунальної власності на вказаний об`єкт нерухомості.
Тобто, протягом тривалого часу міською радою не вжито жодних заходів з метою державної реєстрації права комунальної власності на спортивний комплекс у с. Благодатне.
Більш того, окружною прокуратурою встановлено, що стадіон (зміш.), 1937 р., автор не встановлений, що входить до спортивного комплексу у с. Благодатне, Золотоніського району, Черкаської області (колишня назва – с. Чапаївка) є щойно виявленою пам`яткою архітектури та включений до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини (згідно наказу служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23.11.2010 10/03-21).
Так, збереження культурної спадщини є важливим напрямом гуманітарної політики держави. Одним з найбільш важливих питань у сфері охорони культурної спадщини є забезпечення збереження в автентичному вигляді історичних населених місць.
Відповідно до статті 3 Конвенції про охорону архітектурної спадщини Європи від 03 жовтня 1985 року, ратифікованої Законом України 165-V від 20.09.2006, кожна Сторона зобов`язується: вживати правових заходів для охорони архітектурної спадщини; за допомогою таких заходів і діючих в кожній державі або кожному регіоні процедур, забезпечити охорону пам`яток, архітектурних ансамблів та визначних місць.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд врахував таке.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
У Рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави, висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.
Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року 3-рп/99).
Ці міркування Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону України Про прокуратуру.
Відтак, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі 806/1000/17, від 19 вересня 2019 року по справі 815/724/15, від 17 жовтня 2019 року по справі 569/4123/16-а.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі 826/13768/16, погоджуючись з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.04.2018 у справі 806/1000/17, зазначила, що за змістом частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.
Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.
Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, зокрема, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Верховний Суд звернув увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Суд також ураховує, що у постанові від 26.05.2020 у справі 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статті 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
У постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі 922/3272/18 зазначено, що захист інтересів держави в особі територіальної громади міста має здійснювати відповідна місцева рада, проте у разі, коли саме цей орган місцевого самоврядування прийняв рішення, яке є незаконним та порушує інтереси держави в особі територіальної громади міста, правомірним є звернення до суду прокурора та визначення міської ради відповідачем; іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади міста, не існує.
Відповідно до п. а ч. 1 ст. 29 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження:
1) управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад;
2) встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад;
3) заслуховування звітів про роботу керівників підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад;
4) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Верховний суд у постанові від 14.02.2023 при розгляді справи 580/1374/22 вказав, що прийняття рішень щодо оформлення речових прав на об`єкти комунальної власності є обов`язком відповідної ради.
За таких обставин, у даному випадку прокурор звертається до суду в інтересах держави самостійно, відповідно до ст. 23 Закону України Про прокуратуру, оскільки у межах спірних правовідносин порушення допущено самою Миколаївською селищною радою, що є органом, уповноваженим здійснювати функції управління майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, однак їх не виконує.
Предметом спору є бездіяльність Золотоніської міської ради Черкаської області, яка полягає у неоформленні правовстановлюючих документів та непроведенні державної реєстрації права комунальної власності на нерухоме майно, а саме спортивний комплекс, що знаходиться за адресою: площа Свободи, б/н, с. Благодатне, Золотоніський район, Черкаська область. Вказаний спортивний комплекс розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 7121589401:02:004:0538, власником якої є Золотоніська міська рада, правокористувачем - Золотоніська дитячо-юнацька спортивна школа.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України Про місцеве самоврядування в Україні від 21 травня 1997 року 280/97-ВР.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
У відповідності з ч. 1 ст. 5 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.
Згідно ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 16 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Стаття 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні регламентує питання, пов`язані з правом комунальної власності.
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Відповідно до статті 327 Цивільного кодексу України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.
Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Стаття 328 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно з ч. 1 ст. 329 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно регулюються Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 1952-IV від 01.07.2004 та Порядком про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 1127 (далі - Порядок 1127).
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, однією з загальних засад державної реєстрації прав є обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.
Згідно ч. 4 ст. 5 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
Відповідно до п. 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.
Згідно п.п. 18-19 Порядку 1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.
Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав.
Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває розділ в Державному реєстрі прав та/або вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права, обтяження речових прав.
Пункт 44 Порядку 1127 визначає, що для державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 1 січня 2013 р., за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об`єкт, подаються:
2) витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо такого об`єкта (у разі державної реєстрації права державної власності);
3) документ, що підтверджує факт перебування закінченого будівництвом об`єкта у комунальній власності, виданий відповідним органом місцевого самоврядування (у разі державної реєстрації права комунальної власності);
4) документ, що підтверджує факт відсутності перебування закінченого будівництвом об`єкта у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності).
Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про такий об`єкт в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва.
На підставі викладеного, враховуючи, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника, а органом уповноваженим управляти комунальним майном у межах спірних правовідносин є Золотоніська міська рада Черкаської області, то остання зобов`язана вжити заходів для державної реєстрації права власності на спортивний комплекс, що знаходиться за адресою: площа Свободи, б/н, с. Благодатне, Золотоніський район, Черкаська область. Вказаний спортивний комплекс розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 7121589401:02:004:0538, власником якої є Золотоніська міська рада, правокористувачем - Золотоніська дитячо-юнацька спортивна школа.
До суду не надано доказів виготовлення правовстановлюючих документів та державної реєстрації права комунальної власності на вищевказане нерухоме майно.
Відтак, суд вважає, що відповідачем не вжито належних заходів, спрямованих на оформлення правовстановлюючих документів та державної реєстрації права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна - спортивний комплекс, що знаходиться за адресою: площа Свободи, б/н, с. Благодатне, Золотоніський район, Черкаська область та розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 7121589401:02:004:0538, чим допущено протиправну бездіяльність.
Таким чином, доводи прокурора щодо протиправної бездіяльності Золотоніської міської ради Черкаської області, яка полягає у не проведенні державної реєстрації права власності на об`єкт комунальної власності є обґрунтованими та підтверджуються обставинами справи та нормами законодавства.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 182 Цивільного кодексу України, відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.
Враховуючи викладене, оскільки обґрунтованість позовних вимог прокурора щодо зобов`язання органу місцевого самоврядування провести державну реєстрацію прав на об`єкт комунальної власності підтверджено, суд вважає необхідним позов задоволити у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Проте, відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи, що Золотоніська окружна прокуратура при зверненні до суду з даним адміністративним позовом в інтересах держави виступає як суб`єкт владних повноважень, судові витрати по сплаті судового збору у відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України розподілу не підлягають. Інші судові витрати не заявлені.
Керуючись ст.ст.2-20, 14, 72-78, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд
вирішив:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Золотоніської міської ради щодо не проведення державної реєстрації права комунальної власності на спортивний комплекс, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 7121589401:02:004:0538, за адресою: площа Свободи, б/н, с. Благодатне, Золотоніський район, Черкаська область.
Зобов`язати Золотоніську міську раду (вул. Садовий проїзд, 8, м. Золотоноша, Черкаська область, 19700, ЄДРПОУ - 26536152) вчинити дії, спрямовані на проведення державної реєстрації права комунальної власності на спортивний комплекс, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 7121589401:02:004:0538, за адресою: площа Свободи, б/н, с.Благодатне, Золотоніський район, Черкаська область.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Справу розглянуто з урахуванням тимчасової непрацездатності судді з 22.01.2026 по 30.01.2026 включно.

Суддя 	Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ