КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2025 року

справа № 752/13360/24

провадження № 22-ц/824/10491/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.
при секретарі: Яхно П.А.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Міністерство юстиції України, ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року, постановлене під головуванням судді Мазура Ю.Ю. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_7, звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позову позивач вказував, що адвокат ОСОБА_1 -Кострюков В.І. 21.07.2020 здійснив запит на витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири його довірителя за адресою: АДРЕСА_1 . Отримавши витяг з вищевказаного реєстру стало відомо, що на даний момент наявна інформація про зміни об`єкта нерухомого майна, про які ОСОБА_1 не було відомо. 
Відповідно до актуальної інформації про право власності згідно витягу власником вищевказаної квартири є ОСОБА_2 . Підставою для державної реєстрації став наказ Міністерства юстиції України, серія та номер 823/5, виданий 05.03.2020. Про даний наказ позивачу не було відомо. Вважає, що прийняте рішення про зміну власника квартири за адресою - АДРЕСА_2 у формі Наказу є незаконним, необґрунтованим, упередженим і таким, що не відповідає законодавчим нормам. Зазначає, що оскаржуваний наказ є неправомірним, так як його було прийнято із грубим порушенням закону.
Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 05.03.2020 № 823/5; зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які були скасовані на підставі наказу Міністерства юстиції від 05.03.2020 № 823/5 - а саме записів, внесених на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер 44887830 виданого 29.12.2018 державним реєстратором КП «Реєстраційним центром реєстрації нерухомості та бізнесу» - Прошкіном О.В. на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 5056180000) щодо визнання права власності на квартиру за ОСОБА_1 .
Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.
Вимоги обґрунтовані тим, що позивач жодним чином не був повідомлений про розгляд скарги, незважаючи на наявність у відповідача усіх його контактних даних. Більш того, і сам реєстратор не був повідомлений про розгляду скарги, вона була розглянутою виключно за участю скаржника і виключно на її неправдивих аргументах, які нічим не підтверджуються.
Вимоги не були дотримані при внесенні відповідачем спірних рішень, оскільки державний реєстратор не перевірив відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, тобто не виконав обов`язку щодо ретельної перевірки документів, наданих для проведення державної реєстрації речового права. Беручи до уваги існування на момент прийняття оскаржуваного рішення доказів наявності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно та їх обтяжень, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідач протиправно та всупереч вимогам законодавства постановив оскаржуваний Наказ та здійснив державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Міністерства юстиції України зазначає, що під час прийняття рішення від 28.12.2018 року № 44887830 державним реєстратором Прошкіним О.В. належним чином не перевірено документи на наявність підстав для проведення державної реєстрації прав. Рішення прийняте з порушенням вимог п. 40 Порядку № 1127, статей 10,.18.,24.,27 Закону підлягало скасуванню.
Тобто, колегією було правомірно та відповідно до вимог законодавства встановлено, що оскаржуване рішення було прийняте державним реєстратором Прошкіним О.В. з порушенням законодавства і підлягало скасуванню.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8 проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття рішення від 28.12.2019 № 44887830 державним реєстратором Прошкіним О.В. належним чином не перевірено документи на наявність підстав для проведення державної реєстрації прав. Рішення прийняте з порушенням вимог п. 40 Порядку № 1127, статей 10, 18, 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягало скасуванню.
Листом № 20135/9297-33-20/19.1. від 04.05.2020 Міністерство юстиції України повідомило представника ОСОБА_2 , що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Наказ № 823/5 від 05.03.2020 «Про скасування рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень» виконано.
Крім того, слідчим відділом Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019100010008068 від 24.09.2019 за фактом вчинення шахрайських дій, направлених на заволодіння майном громадянки ОСОБА_2 , за ознаками вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 01.02.2013 ОСОБА_2 придбала з відстрочкою платежу квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.02.2013 посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Первушиною Н.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 145.
За вказану квартиру ОСОБА_2 сплатила двома платежами. Останній платіж відбувся відповідно до договору купівлі-продажу квартири з відстрочкою платежу 15.03.2013, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2013, в якому вказано, що ОСОБА_2 є єдиним власником зазначеної квартири відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 914159 від 15.03.2019.
17.08.2013 ОСОБА_2 зареєструвалася в АДРЕСА_1 . Також за вказаною адресою були зареєстровані її донька ОСОБА_4 , внук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та чоловік (на той час) її доньки ОСОБА_6 .
Після вищезазначеної реєстрації ОСОБА_2 вилетіла до Італії, де постійно і знаходилась, що підтверджується копією її закордонного паспорту.
Як зазначають відповідачі, ОСОБА_2 дізналась у серпні 2019 від знайомих, що вказана квартира переоформлена на ОСОБА_1 , який є сином ОСОБА_6 .
Відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.12.218, власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 .
Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44887830 від 28.12.2018 прийняте реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» м. Києва Прошкіним Олександром Васильовичем про зміни власника нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_4 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 5056180000.
Заява з реєстраційним номером 32027963 від 28.12.2018, заявник ОСОБА_1 .
На адвокатський запит надано відповідь - лист № 074/0711-3710 від 19.12.2019, в якому Департамент з питань реєстрації повідомив, що за інформацією відділу формувань та обліку реєстраційних справ Департаменту, відповідно до Журналу обліку надходження (вибуття) реєстраційних справ, реєстраційна справа № 5056180000, а саме заява про державну реєстрацію права власності № 32027963 від 28.12.2018 та документи сформовані державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» м. Києва Прошкіним Олександром Васильовичем на збереження до Департаменту не надходили та на обліку не перебуває.
Представником ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України була подана заява про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року №1952- IV передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності.
Частиною 3 статті 10 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що державний реєстратор:
1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;
2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;
3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;
4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;
6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 
7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 
8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 
9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна;
10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Вказані вимоги не були дотримані при внесенні відповідачем спірних рішень, оскільки державний реєстратор не перевірив відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, тобто не виконав обов`язку щодо ретельної перевірки документів, наданих для проведення державної реєстрації речового права.
Із аналізу законодавчо закріпленої компетенції державного реєстратора убачається, що одним із його обов`язків є встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. І для перевірки цієї інформації з метою недопущення одночасного існування подвійної державної реєстрації прав державний реєстратор вправі, запитувати від відповідних органів інформацію, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, вимагати у разі потреби подання додаткових документів.
Зазначений обов`язок узгоджується із закріпленими частиною 1 статті 3 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» засадами державної реєстрації прав, зокрема гарантуванням державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
05 березня 2020 року реєстратором Міністерства юстиції України Аврамченко С.С, були внесені зміни відносно права власності на квартиру на підставі оскаржуваного Наказу.
На момент прийняття оскарженого рішення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване право власності за іншою особою, а саме позивачем - ОСОБА_1 .
Про наявність жодних рішень чи можливих підстав для зміни права власності позивачу відомо не було.
Наявність зазначених вище суперечностей між заявленим та вже зареєстрованим правом у розумінні пункту 5 частини 1 статті 24 Закону України №1952-IV від 01 липня 2004 року є безумовною підставою для відмови в державній реєстрації прав.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України №1952-IV від 01 липня 2004 року за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.
Отже, при прийняте оскаржуваного рішення про державну реєстрацію відповідач належним чином не здійснив перевірку поданих заявником документів та заявлених речових прав на нерухоме майно та прийняв оскаржуване рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке є предметом спору у даній справі.
Згідно частини 4 статті 18 Закону України від 01 липня 2004 року №1952- IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Відповідно до статті 13 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.
Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону України від 01 липня 2004 року №1952- IV визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Вимогами частини 2 статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року №1952- IV передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Тобто, нормами чинного законодавства передбачено обов`язковість внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав.
Також у разі постановлення оскаржуваного Наказу на підставі розгляду скарги щодо попередньої реєстрації права власності, то такий розгляду, а відповідно і Наказ теж є незаконним.
Згідно з пунктів 9-11 Порядку № 1128 під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.
Суб`єкт розгляду скарги своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті, повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 
1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 
2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; 
3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).
Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.
Недотримання порядку розгляду скарги у вимірі зазначених правовідносин, мети, значення і призначення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за наслідками якої один із суб`єктів реєстраційних дій втрачає речове право, а інший набуває, і при цьому відбувається обмеження права першого на можливість щонайменше донести свою позицію про правильність дій державного реєстратора чи суб`єкта державної реєстрації прав, не може і не повинно визнаватися формальним порушенням.
Разом з тим, неприбуття осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.
Отже, неприбуття лише належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи. Якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це, за загальним правилом, перешкоджає розгляду скарги. Ці обставини повинні з`ясовуватися до початку розгляду скарги секретарем комісії відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 року № 37/5.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26.04. 2019 у справі №821/669/17.
16.11.2022р. Конституційний суд визнав неконституційним припис ст. 37 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який надає повноваження Міністерству юстиції позбавляти особу права власності шляхом скасування державної реєстрації на підставі помилок державного реєстратора. Відповідне рішення 16 листопада ухвалив Другий сенат КС у справі за конституційною скаргою ПАТ "Одестеплокомуненерго" (Справа N 3- 270/2019(6302/19)).
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства та зробив помилкові висновки про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, висновки суду першої інстанції є помилковими, а тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5 329,28 грн.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 задовольнити.
Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2025 року скасувати.
Постановити нове рішення наступного змісту.
Позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 05 березня 2020 року № 823/5.
Зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які були скасовані на підставі наказу Міністерства юстиції від 05 березня 2020 року № 823/5, а саме записів, внесених на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, серія та номер 44887830, виданого 29.12.2018р. державним реєстратором КП «Реєстраційним центром реєстрації нерухомості та бізнесу» - Прошкіном О.В. на квартиру за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 5056180000) щодо визнання права власності на квартиру за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 5 329,28 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 26 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: