ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 753/25850/21 Суддя (судді) першої інстанції: Дмитрієв В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту про визнання права та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, в якому просив суд:
- визнати право на виключення Адміністрацією Державної спеціальної служби транспорту з числа службових квартири АДРЕСА_1 для забезпечення сім ї позивача постійним житлом;
- зобов`язати Голову Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту подати до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку з проходженням військової служби на підставі службового ордеру №000738 від 05.12.2017, виданого Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією на підставі рішення №674 від 05.12.2017 позивач був вселений в 2-ну квартиру АДРЕСА_1 разом з сім`єю. Зазначено про те, що відповідно до Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим Постановою КМУ №1081 від 03.08.2006 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Позивач зазначив, що звертався 11.10.2021 до голови адміністрації Державної спеціальної служби транспорту. На своє звернення 11.11.2021 позивач отримав відповідь про відсутність підстав для виключення житлового приміщення з числа службового. З такою позицією відповідача позивач не згоден, тому звернувся до суду.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту про визнання права та зобов`язання вчинити дії задоволено.
Визнано відмову Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту щодо подання до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .
Зобов`язано Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту подати до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що позивачем дотримано всі необхідні умови для реалізації права на виключення житла, яке він займає, з числа службового, та забезпечення ним для постійного проживання. У межах спірних правовідносин з урахуванням положень Інструкції №271 рішення, які впливають на можливість реалізації ОСОБА_1 соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями, про виключення з числа службових житлових приміщень приймається відповідачем, яким не надано обґрунтованих підстав для відмови у поданні до Дарницькою районної в м. Києві державної адміністрації відповідного клопотання про виключення квартири з числа службових. Викладене, з урахуванням встановлених вище обставин свідчить про обмеження права позивача на забезпечення житлом, гарантованого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Праву позивача отримати житлове приміщення для постійного проживання кореспондує обов`язок відповідача направити відповідній місцевій державній адміністрації клопотання про виключення такого приміщення з числа службових.
З урахуванням викладеного суд виснував, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача є зобов`язання Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту подати до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації клопотання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у рішенні судом першої інстанції не надано уваги, тому факту, що згідно пункту 29 Постанови № 1081 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі звільнення з військової служби в запас за станом здоров`я або у разі, коли вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку із скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості їх використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі розформування військової частини - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Тобто, позивач має право отримати грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення, проте не користується ним.
Також апелянт зазначає про те, що для забезпечення житлом для постійного проживання позивачу недостатньо мати вислугу на військовій службі 20 років і більше, а й необхідно бути першим на обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання для прийняття рішення житлової комісії військової частини, що визначається часом зарахування на облік. Отже, протиправних дій зі сторони Адміністрації Держспецтрансслужби стосовно ОСОБА_1 не вчинено.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2025 та від 22.09.2025 відкрито апеляційне провадження; призначено справу до судового розгляду у порядку письмового провадження.
26.08.2025 позивач подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначив про те, що грошова компенсація надається за бажанням звільнених з військової служби в запас за станом здоров`я. Крім цього, відповідачем жодного разу не пропонувалося отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, та доказів зазначеного відповідачем не надано.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до фактичних обставин справи, на підставі службового ордеру №000738 на право зайняття службового жилого приміщення ОСОБА_1 отримав на сім`ю з трьох осіб у тому числі дружини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - дочки службову квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою № М-468 від 21.09.2021 Відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької РДА в м. Києві. ОСОБА_1 з 18.06.2020 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки № М-469 від 21.09.2021 Відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з 09.08.2019 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою № М-470 від 21.09.2021 Відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької РДА в м. Києві. ОСОБА_3 з 28.12.2017 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 .
25.10.2021 позивач звернувся до Голови адміністрації Державної спеціальної служби транспорту із заявою, відповідно до якої просив надати йому та сім`ї житлове приміщення для постійного проживання по АДРЕСА_2 шляхом виключення службового житлового приміщення.
Адміністрацією Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України розглянуто заяву позивача від 25.10.2021 та повідомлено про те, що позивач значиться згідно з даними квартирного обліку в списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень під №33. В загальному списку осіб, які перебувають на квартирному обліку для отримання житла для постійного проживання під №69, тому заяву щодо виключення житла з числа службового неможливо задовольнити. Згідно із довідкою №518/4.ОЖК/Д21-024 Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту позивач перебуває на квартирному обліку для отримання постійного житла за місцем проходження служби в м. Києві.
Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо подання клопотання до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про виключення квартири з числа службових, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 12 Закону №2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР та іншими нормативно-правовими актами, , в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом із ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Абзацом 1 пункту 9 статті 12 Закону №2011-XII визначено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливоості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців (військовослужбовців запасу) жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, зокрема військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Як вірно наголошує позивач, грошова компенсація надається лише за особистим бажанням осіб, звільнених з військової служби в запас за станом здоров`я. 
При цьому, відповідач не пропонував ОСОБА_1 отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, та доказів зазначеного відповідачем не надано.
Відповідно до статті 12 Закону №2011-XII Кабінет Міністрів України постановою від 03.08.2006 №1081 «Про затвердження Поряду забезпечення військовослужбовців та члени їх сімей житловими приміщеннями (далі - Постанова №1081) затвердив порядок №1081, який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців.
Згідно із пунктом 3 Порядку №1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Згідно з абзацом 3 пункту 3 Порядку №1081 забезпечення військовослужбовців та члени їх сімей житловими приміщеннями для постійного проживання провадиться шляхом: надання новозбудованого житла, виключення з числа службових, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Відповідно до абзацу 2 пункту 11 Порядку №1081 виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Згідно з пунктом 8 розділу 8 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.09.2021 №271 військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, що забезпеченні жилими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку.
Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання командира військової частини у встановленому порядку.
Верховний Суд у постанові від 04.03.2020 у справі № 636/1514/19 погодився з правовим висновком суду першої і апеляційної інстанції та підсумував, що визначальними обставинами - матеріальними підставами для задоволення позовних вимог (визнання права на виключення житла з числа службового та зобов`язання подання відповідного клопотання КЕВ м. Харків) є: перебування позивача на військовій службі, наявність календарної вислуги від 20 років, перебування на квартирному обліку та, до того ж, наявність статусу учасника бойових дій, що надає право на забезпечення постійним житлом, в тому числі і шляхом виключення квартири з числа службових.
Отже, у спірних правовідносинах відповідач, наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним військової служби.
На час розгляду справи, відсутні законодавчі норми, які б обмежували встановлену чинним законодавством можливість реалізації права позивача на виключення його квартири з числа службових, зокрема і в частині черговості обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.
Так, питання виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службового житла має вирішуватися Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією. В свою чергу, відповідач лише повинен подати клопотання з належно оформленими документами за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання.
Враховуючи викладене, апеляційний суд зазначає, що, не подаючи відповідне клопотання, відповідач порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в той час як чинним законодавством не встановлено підстав для відмови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.
Колегія суддів наголошує, що відповідач здійснює свою діяльність як суб`єкт владних повноважень, а отже його діяльність має характеризуватись послідовністю та передбачуваністю, що зокрема слідує з принципу належного урядування.
При цьому суд зауважує, що зміст принципу належного урядування передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права; потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються (Рішення ЄСПЛ у Справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04), прийняте 20.10.2011 року (набуло статусу остаточного 20.01.2012 року).
За встановлених обставин, апеляційна скарга Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту є необґрунтованою, відтак задоволенню не підлягає.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

І.О. Грибан