Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/3653/25
Номер провадження1-кп/173/73/2026

В И Р О К 
іменем України
20 січня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого - судді  ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря  ОСОБА_2 ,
прокурора  ОСОБА_3 ,
обвинуваченого  ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши в ході відкритого підготовчого судового засідання в залі суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні (ЄРДР № 12025041150000268 від 05.11.2025) за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює, освіта професійно-технічна, зареєстровани й та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків за таких обставин.
Наказом начальника ГУНП в Дніпропетровській області № 1488 о/с від 27.10.2025, на період з 27.10.2025 тимчасово на старшого інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 покладено тимчасове виконання обов`язків по посаді заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності того ж відділення поліції.
Відповідно до посадових обов`язків старшого інспектора сектора реагування патрульної поліції відділення поліції № 4 Кам`янського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , затверджених начальником ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, останній організовує роботу груп реагування патрульної поліції. ОСОБА_7 , виконуючи функції поліції відповідно до Закону, є представником влади та, згідно п.1 примітки ст.364 КК України, службовою особою та посада якого згідно з п. З ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну службу» відноситься до посади категорії «В».
05.11.2025 року, близько 17:00 год., співробітники поліції, начальник сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 4 Кам`янського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_8 , який згідно з графіком несення служби нарядами відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебував у добовому наряді та якому для використання у своїй службовій діяльності було видано табельну вогнепальну зброю, нагрудний жетон, формений одяг, засоби захисту та службовий автомобіль Національної поліції України «Renault Duster», реєстраційний номер 2865 та тимчасово виконуючий обов`язки по посаді заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції № 4 Кам`янського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , які перебували в форменому одязі, з нагрудними знаками, з підтриманням єдиного однострою, рухаючись на службовому автомобілі Національної поліції України «Renault Duster», реєстраційний номер 2865 поблизу будинку № 6А по вул. Бригадна в с. Посуньки Кам`янського району Дніпропетровської області з метою перевірки несення служби нарядів ГРПП відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області виявили двох чоловіків, які в пакеті несли предмет зовні схожий на бензопилу. У зв`язку з чим, маючи обґрунтовані підстави вважати, що вказана бензопила є предметом злочину, співробітники поліції зупинили службовий автомобіль біля вказаних чоловіків для з`ясування походження вказаного предмету та встановлення осіб вказаних громадян.
Під час спілкування з одним із чоловіків - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останньому було повідомлено про причину зупинки та перевірено останнього за базою інформаційний портал Національної поліції «Цунамі». В ході перевірки встановлено, що останній порушив ст. 22 ЗУ «Про мобілізацію», у зв`язку з чим у працівників поліції виникла необхідність у доставці ОСОБА_9 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП. На законну вимогу працівників поліції присісти до службового автомобіля та проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 відмовився та почав висловлюватись на адресу поліцейських грубою нецензурною лайкою, на зауваження поліцейських не реагував.
У результаті конфлікту ОСОБА_9 було повідомлено, що його затримано та до нього відповідно, до вимог Закону України «Про Національну поліцію» буде застосована фізична сила та спеціальні засоби - кайданки. У ході затримання та застосування до ОСОБА_9 спеціального засобу - кайданки, інший чоловік, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився поруч, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою перешкодити затриманню ОСОБА_9 , та припинити законні дії працівників правоохоронного органу, на ґрунті раптово виниклої агресії по відношенню до співробітників поліції, а саме, потерпілого ОСОБА_7 , який в цей час виконував свої службові обов`язки, виник злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.
Реалізуючи вказаний злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є співробітником поліції, який виконує свої службові обов`язки та перебуває у форменому одязі, знаходячись у безпосередній близькості до ОСОБА_7 , 05.11.2025 о 17:03 год. умисно дістав спеціальний засіб сльозогінної дії - газовий балончик «Перець-4» та розпилив його в обличчя поліцейського ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку рогівки та кон`юнктиви обох очей, який відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Після чого ОСОБА_4 з місця події зник.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду з угодою між сторонами кримінального провадження прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання обвинуваченим ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України визнав повністю, пояснив, що кваліфікацію своїх дій не оспорює, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором.
Прокурор та захисник в підготовчому судовому засіданні також просили затвердити дану угоду про визнання ОСОБА_4 винуватості.
Потерпілий у підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву провести підготовче судове засідання без його участі, проти затвердження угоди не заперечує.
У зв`язку з цим суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.
Судом встановлено, що під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_7 , досягнуто та підписано угоду від 24 грудня 2025 року про визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та наведені обставини вчинення цього кримінального правопорушення, сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинений ним злочин у виді позбавлення волі строком на три роки із застосуванням ст. 75 КК України, а саме, звільненням від відбування покарання з іспитовим строком.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 345 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання у виді позбавлення волі. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Крім цього, обвинуваченому роз`яснені положення ч.ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений просив затвердити угоду.
Щодо покарання, яке узгоджено сторонами, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин, за місцем проживання характеризується задовільно, працює, не одружений, не судимий, на утриманні неповнолітніх дітей або інших осіб не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття, активне сприяття розкриттю кримінального правопорушення, внесення на спеціальний рахунок НБУ грошових коштів у розмірі 10 000 грн. на підтримку Збройних сил України.
Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.
За таких підстав, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання буде достатньою карою для обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення. 
Водночас, враховуючи обставини, які характеризують особу обвинуваченого, а також конкретні обставини кримінального провадження, які в своїй єдності й сукупності знижують ступінь небезпечності особи для суспільства, суд погоджується, що від відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно звільнити з випробуванням згідно ст. 75 КК України та з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши пояснення сторін кримінального провадження, доходить висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначення узгодженого сторонами покарання з випробуванням.
Так як під час досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , не обирався і суд дійшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання із встановлення строку випробування, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , при ухваленні вироку.
Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 24 грудня 2025 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
ОСОБА_6  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, призначивши узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до вимог ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на два роки, поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: оптичний диск для лазерних систем зчитувань формату DVD-R, на якому міститься фрагмент відеозапису з бодікамери поліцейського ОСОБА_10 № 799337 від 05.11.2025 та оптичний диск для лазерних систем зчитувань формату DVD-R, на якому міститься один фрагмент відеозапису проведення слідчого експерименту від 17.11.2025 за участю підозрюваного ОСОБА_4 – зберігати у матеріалах справи.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому. 

Суддя ОСОБА_1