ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/8875/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради, в якій просить:
- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради у встановленні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачі посвідчення встановленого зразка, викладену у листі від 25.03.2025 №03-06/1247.
- зобов`язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї померлого ветерана війни відповідно до частини першої статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та видати їй посвідчення встановленого зразка.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що зверталась до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради, із заявою про встановлення статусу члена сім`ї померлого ветерана війни та видачі посвідчення члена сім`ї померлого ветерана війни, оскільки є дружиною померлого ОСОБА_2 , котрий мав інвалідність внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС та мав пільги ветерана війни. Однак відповідач відмовив у наданні такого статусу з тих підстав, що ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не поширюється на членів сімей померлих громадян з числа осіб з інвалідністю внаслідок війни, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою. Правовий статус членів сімей померлих громадян з числа осіб з інвалідністю внаслідок війни, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, визначений Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вважає відмову відповідача протиправною та такою, що порушує її законні права щодо встановлення статусу члена сім`ї померлого ветерана та видачу посвідчення. Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 01.07.2025 відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.
Відповідач подав до суду відзив, у якому проти позову заперечив з тих підстав, що держава передбачила окремий механізм соціального захисту для сімей, члени яких брали участь у ліквідації наслідків ЧАЕС. Просить у позові відмовити.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін суд дійшов таких висновків.
Позивачка, ОСОБА_1 , вдова ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_2 був особою, якій встановлено статус інваліда війни ІІ групи через захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕ-ВІ №002946 від 26.12.2006.
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 був інвалідом ІІ групи і мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.
Згідно з витягу протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії МО України від 27.01.2025 №281 встановлено, що захворювання ОСОБА_2 призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.
24.03.2025 ОСОБА_1 звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради щодо встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачі відповідного посвідчення.
25.03.2025 листом №03-06/247, відповідач відмовив у встановленні ОСОБА_1 такого статусу і видачі посвідчення загиблого/померлого ветерана війни з тих підстав, що ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не поширюється на членів сімей померлих громадян з числа осіб з інвалідністю внаслідок війни, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.
Надаючи правову оцінку спірним діям та правовим позиціям учасників справи, суд врахував таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.
Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XІІ).
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.4 Закону №3551-XІІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Згідно з п.1 ч.2 ст.7 Закону №3551-XІІ до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 № 302, передбачено, що: учасникам бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій"; інвалідам війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення інваліда війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - інвалід"; учасникам війни (стаття 9 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник війни".
Як встановив суд, померлий ОСОБА_2 був інвалідом ІІ групи і мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.
Також, відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії МО України від 27.01.2025 №281 встановлено, що захворювання ОСОБА_2 призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №3551-XІІ чинність цього Закону поширюється на: сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.
Отже, чинність Закону №3551-XІІ поширюється також і на членів сім`ї військовослужбовців, які померли внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, пов`язаних з ліквідацією наслідків на Чорнобильській АЕС, та мали статус ветерана війни.
На підставі абз.16 п.1 ч.1 ст.10 Закону №3551-XІІ до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать, зокрема: один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.
Оскільки позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_2 , який мав статус інваліда війни відповідно до ст.7 Закону №3551-XІІ, суд дійшов висновку щодо наявності у позивача права на встановлення їй статусу члена сім`ї померлого інваліда війни. Отже, відповідач неправомірно відмовив у встановленні позивачу такого статусу.
Щодо вимог про зобов`язання відповідача встановити позивачу статус члена сім`ї померлого ветерана війни та видати відповідне посвідчення, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302, особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551-XII (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого".
Отже, позивачка, як член сім`ї померлого ветерана війни, має право на отримання відповідного посвідчення.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Підстави розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

УХВАЛИВ: 

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради (пр-т Володимирський,9, м. Лубни, Полтавська область, 37500) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачі відповідного посвідчення.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати ОСОБА_1 посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя	 	С.С. Бойко