ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 січня 2026 року	Справа №160/23977/25 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
УСТАНОВИВ:
20.08.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними та скасувати ППР Головного управління ДПС у Дніпропетровські області від 02.07.2025 року №0376880901 та №0377100901.
В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 органами ДПС було допущено істотні і суттєві порушення, які вплинули на результати перевірки, а саме: фактично Відповідачем не було призначено фактичну перевірку саме позивача. Зміст наказу відповіача від 15.05.2025 року № 3256-п, свідчить про те, що ним було призначено фактичну перевірку господарської одиниці – магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресо: АДРЕСА_1 . Відповідно, зміст наказу від 15.05.2025 року № 3256-п не дає можливості ідентифікувати суб`єкта підприємницької діяльності, який повинен бути ідентифікований. І такий недолік наказу не є технічною помилкою чи опискою. Відтак, наказ відповідача не надає можливості ідентифікувати того, що ним призначено фактичну перевірку саме позивача. Також представник позивача зазначає, що ФОП ОСОБА_1 не було порушено ст. 23 Закону України від 18.06.2024 року № 38171-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», п. 226.7, п. 226.9 ст. 226 Податкового кодексу України, оскільки рідини, що реалізуються ФОП ОСОБА_2 не підпадають під визначення рідини, що використовуються в електронних сигаретах згідно абз. 4 пункту 215.1 ст. 215 ПКУ та Закону України ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». 
Також відповідач безпідставно притягнув ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за ненадання платником податків посадовим особам органів ДПС всіх документів, що пов`язані або є предметом перевірки. В акті перевірки від 26.05.2025 року не зазначено перелік документів, які не були надані посадовим особам для перевірки. Водночас факт ненадання документів під час перевірки спростовується самим актом перевірки, у якому в описовій частині вказано, що до перевірки надано: свідоцтво про державну реєстрацію від 07.07.2016 року, супровідні документи на товар, реєстратор ПРРО фіскальний номер 4000733942 (фіскальні чеки якого перевірялися під час перевірки). Враховуючи наведене, висновок контролюючого органу щодо ненадання платником податків посадовим особам органів ДПС всіх документів, що пов`язані або є предметом перевірки є безпідставним.
Ухвалою від 22.08.2025 року прийнято позовну заяву ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.
03.09.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначено, що перевірка була призначена на підставі підпункту у 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у зв`язку із здійсненням функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів з метою перевірки даних викладених у заяві ІА «Антикорупційна правозахисна рада» №255/04 від 29.04.2025 (вх. № 54366/6 від 30.04.2024). Формулювання підстав перевірки в наказі дає цілковите розуміння, що підставою перевірки за вказаним підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України (яким передбачено декілька підстав для призначення перевірки) є здійснення контролюючим органом функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах , та пального оформленого з метою перевірки даних викладених у заяві ІА «Антикорупційна правозахисна рада» №255/04 від 29.04.2025 (вх.№ 54366/6 від 30.04.2024). Фактична перевірка господарської одиниці « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 проведена працівниками Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на підставі наказу «Про проведення фактичної перевірки господарської одиниці «eVape» за адресою: АДРЕСА_1 » від 15.05.2025 №3256-п, направлень на перевірку №5425, №5414, №5413 від 15.05.2025. Так, посадовими особами контролюючого органу було вручено направлення на проведення фактичної перевірки №5425, №5414, №5413 від 15.05.2025 та ознайомлено з наказом «Про проведення фактичної перевірки господарської одиниці «eVape» за адресою: АДРЕСА_1 » від 15.05.2025 №3256-п особу, що проводила розрахункові операції – ОСОБА_3 , про що свідчить її підпис у вказаних направленнях. Таким чином, посадові особи контролюючого органу виконали вимоги пункту 81.1 статті 81 ПК України та було розпочато перевірку.
Актом фактичної перевірки, встановлено торгівлю сировиною для рідин, що використовується в електронних сигаретах, а саме в період з 02.01.2025 по 22.05.2025 року включно, згідно фіскальних чеків проведених через ПРРО ф.н. 4000733942 здійснено продаж сировини для рідин, що використовується в електронних сигаретах (ароматизаторів в асорт., нікотину в асорт. та гліцерину в асорт.) котрі відповідно до норм ДСТУ 9128:2021 підпадають під класифікацію сировини для рідин, що використовуються в електронних сигаретах на загальну суму 814 434,19 грн, що підтверджується витягом з бази даних податкового органу. Відповідач заперечує доводи позивача викладені у позовній заяві, оскільки з поданих ФОП ОСОБА_1 до позову документів вбачається, що відповідно до сертифіката відповідності у продажу наявний «Нікобустер», а з наданого чеку підтверджується його реалізація. Проте, з аналізу наданих позивачем накладних, видаткових накладних та рахунків на оплату вбачається приховування обороту цієї продукції. Враховуючи вищевикладене, твердження позивача про те, що ним не вчинялись порушення ч.2 статті 23 Закону № 3817-ІХ є безпідставними та спростовуються наданими до відзиву доказами, тому податкове повідомлення-рішення №0376880901 від 02.07.2025 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1628868,38 грн, прийняте відповідачем в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно.
12.09.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив представника відповідача, в якій зазначено, що відповідач не надав у відзиві жодних доводів стосовно того, що у Наказі «Про проведення фактичної перевірки господарської одиниці «eVape» за адресою: АДРЕСА_1 » від 15.05.2025 р. № 3256-п ніде не вказано, що проводиться перевірка ФОП ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, немає можливості ідентифікувати суб`єкта підприємницької діяльності, який повинен бути інспектований. Наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області «Про проведення фактичної перевірки господарської одиниці «eVape» за адресою: АДРЕСА_1 » від 15.05.2025 р. № 3256-п не містить найменування та реквізитів суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється, а також рнокпп такої особи), а лише містить адресу об`єкта (господарська одиниця - магазин за адресою: АДРЕСА_1 ) Тобто у наказі № 3256-п від 15 травня 2025 року відсутні відомості про платника податків, фактична перевірка якого має бути проведена, а зазначення у цьому наказі про проведення фактичної перевірки «господарської одиниці – магазину «eVape» за адресою: АДРЕСА_1 дозволяє контролюючому органу провести фактичну перевірку необмеженої кількості таких «одиниць» за адресою: АДРЕСА_1 . Також представником позивача зазначено, що ФОП ОСОБА_4 реалізовував окремі речовини: гліцерин та ароматизатори згідно код УКТ ЗЕД 3302 10 90 00, 3302 90 10 00, 2905 45 00 00, що підтверджується видатковими накладними та рахунків на оплату, а не сировиною для рідин, що використовуються в електронних сигаретах. Водночас, позивач не мав на реалізації товари згідно УКТ ЗЕД: 2404 12 00 10; 2404 19 90 10; 2404 12 00 90; 2404 19 90 90 (рідини, що використовуються в електронних сигаретах).
19.09.2025 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких викладено доводи аналогічні доводам у відзиві на позовну заяву.
25.09.2025 року представником позивача подано додаткові пояснення, в яких підтримано позицію викладено в позовній заяві.
02.10.2025 року представником позивача подано клопотання про долучення доказів.
04.11.2025 року представником відповідача подано додаткові пояснення.
У судових засіданнях представники сторін підтримали свої позиції, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Як встановлено з матеріалів 04.01.2025 року між ОСОБА_5 (орендодавцем) та ОСОБА_1 (орендарем) укладено договір, за п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове користування на умовах оренди нежитлове приміщення, яке є приватною власністю орендодавця і знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Наказом № 3256-п від 15.05.2025 року призначено проведення фактичної перевірки господарської одиниці «eVape» за адресою: АДРЕСА_1 , з метою дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, на підставі підпункту 19-1.1.4, 19-1.1.14, 19-1.1.15, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.18, 19-1.1.19, 19-1.1.20 пункту 19-1, статті 20, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 (підстава проведення фактичної перевірки – здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, рідини, що використовується в електронних сигаретах, пального) Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), Закону України від 18.06.2024 року № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), інших нормативно правових актів, контроль за дотриманням яких покладено на ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
За результатами проведеної перевірки складено Акт перевірки від 26.05.2025 року №2372/04-36-09-01/ НОМЕР_1 , яким встановлені наступні порушення:
- п. 2 ст. 23 Закону України від 18.06.2024 року № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідини, що використовується в електронних сигаретах та пального»;
- п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.
02.07.2025 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято наступні ППР:
- № 0376880901: застосовану штрафну санкцію 1 628 868,38 грн. (порушення ст. 23 Закону України від 18.06.2024 року № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідини, що використовується в електронних сигаретах та пального»);
- № 0377100901 штрафна санкція 1020,00 грн. (порушення п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України).
Вважаючи означені ППР протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
При вирішенні даного позову, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, відповідно до яких незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).
Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема (1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, (2) а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
У постановах від 25 січня 2019 року (справа №812/1112/16), від 07 листопада 2019 року (справа №140/391/19), від 10 квітня 2020 року (справа №815/1978/18), від 12 серпня 2021 року (справа №140/14625/20) тощо Верховний Суд вказував, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:
- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;
- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Суд вказує, що у постанові від 11.06.2019 у справі №1440/2045/18, Верховний Суд зауважив, що для зазначення підстави для проведення перевірки недостатньо вказати номер підпункту статті ПК України, особливо, якщо вказаний підпункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.
Також, у постанові від 19.11.2020 у справі №160/7971/19, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для направлення справи на новий розгляд, оскільки суди попередніх інстанцій не з`ясували, яке саме порушення допустив позивач, яке могло бути підставою для проведення перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, та не встановили, чи наявні у спірному наказі посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють.
Отже, Верховним Судом уточнено і розширено підхід щодо застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, як підстави для призначення фактичної перевірки. При здійсненні такого призначення контролюючий орган повинен зазначити одну із підстав, визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, й у разі, якщо такою підставою є наявність та/або отримання інформації про порушення платником податків вимог законодавства, конкретизувати останню.
Таким чином, суд дослідивши зміст наказів №3256-п від 15.05.2025 на підставі якого проведено фактичну перевірки, вказує, що останні прийняті без зазначення підстав визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а також не зазначено інформацію, що стала підставою для призначення фактичної перевірки щодо порушення платником податків вимог законодавства із конкретизацією такої інформації, що свідчить про його безпідставність та необґрунтованість.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити і про таке.
Як встановлено судом, наказом №3256-п від 15.05.2025 року призначено фактичну перевірку господарської одиниці «eVape» за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 4
Вказані обставини не спростовуються контролюючим органом.
Враховуючи вказане, суд зауважує на наступному.
У даному контексті судом враховується те, що загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 19 травня 2020 року у справі №820/2300/18, від 30 квітня 2020 року у справі №810/384/16, від 17 березня 2020 року у справі № 808/4140/15, від 25 січня 2019 року у справі №812/1112/16, у яких Верховний Суд звертав увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.
Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів. Технічні помилки не є істотними недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Згідно з підпунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Отже, у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення та за умови пред`явлення направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення, оформлених відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України. При цьому одним із обов`язкових реквізитів наказу є зазначення суб`єкта господарювання, щодо якого призначається перевірка.
Так, судом установлено, що зміст наказу на проведення фактичної перевірки №3256-п від 15.05.2025 року містить інформацію про проведення фактичної перевірки господарської одиниці «eVape» за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 4.
Тобто, зазначений наказ не містить інформації про найменування суб`єкта господарювання (позивача) та його коду РНОКПП.
А відтак, враховуючи відсутність у згаданому наказі найменування суб`єкта господарювання, який має перевірятися, його коду РНОКПП, суд приходить до висновку, що зазначене процедурне порушення є істотним порушенням вимог п.81.1 ст.81 ПК України, яке зумовлює відсутність можливості ідентифікувати суб`єкта підприємницької діяльності, який повинен бути інспектований, що має наслідком скасування наказу про призначення такої перевірки.
Разом з тим, суд зазначає, що у разі, якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.
Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
При цьому, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Отже, головним критерієм, покладеним в основу визнання правових актів органу державної влади незаконними з процедурних підстав, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав.
Як уже було вказано вище, у наказі на проведення перевірки реквізити суб`єкта господарювання, щодо якого призначено контрольний захід, належать до обов`язкових. Неможливість ідентифікації такого суб`єкта господарювання має наслідком незаконність наказу про проведення такої перевірки через допущення істотних недоліків при його оформленні, а відповідно, і податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки та необхідності їх скасування.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 04.03.2021р. у справі №803/1171/17 та від 01.06.2022 року по справі № №520/7331/21, що враховуються адміністративним судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
За викладених обставин та враховуючи, що судом вище встановлено порушення відповідачем процедури оформлення наказу на проведення фактичної перевірки в частині не зазначення у ньому найменування суб`єкта господарювання, який підлягав інспектуванню (фактичній перевірці), не зазначення коду РНОКПП позивача, що не дає можливості ідентифікувати особу – платника податків, який має бути перевірений (приписами податкового законодавства не передбачено проведення фактичної перевірки саме господарської одиниці –магазину), є істотним процедурним порушенням з боку відповідача як суб`єкта владних повноважень, тому суд приходить до висновку, що прийняті на основі такого наказу, оспорювані податкові повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Відтак, установивши вище порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, суд може не переходити до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №1340/3590/18 (постанова від 26.09.2022).
Враховуючи встановлені судом вище порушення відповідачем процедури призначення фактичної перевірки, які судом визнаються істотними, результати такої перевірки, оформлені актом від 26.05.2025 року є недопустимими доказами у розумінні ст.74 КАС України, тобто, є незаконними, та, як наслідок, такі процедурні порушення самі по собі є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення, а тому підстави переходити до дослідження виявлених за такою незаконною перевіркою порушень, у адміністративного суду відсутні.
Окрім того, у даних правовідносинах судом враховується і рішення Європейського суду з прав людини «Рисовський проти України», у пунктах 70,71 якого зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
У відповідності до вимог ч.1, ч.4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, у ході судового розгляду даної справи правомірність прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень з істотними процедурними порушеннями, з урахуванням аналізу обставин, встановлених судом та вищенаведених норм чинного законодавства, жодними належними, достатніми та достовірними доказами в силу наведених норм, відповідачем не доведена.
Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення, тому відхиляються судом, посилання представника відповідача на суть виявлених порушень, з огляду на те, що з урахуванням того, що судом під час розгляду справи були виявлені істотні порушення відповідачем процедури проведення перевірки в частині оформлення наказу на перевірку без дотримання п.81.1 ст.81 ПК України (не зазначення у ньому найменування суб`єкта господарювання та його коду РНОКПП, щодо якого мала проводитися перевірка), що є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення, а відтак, суд має право не переходити до суті виявленого порушення, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду у справі №1340/3590/18 (постанова від 26.09.2022).
Інші аргументи представника відповідача вивчені судом, проте не можуть бути враховані, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Перевіривши за критеріями, встановленими ч.2 ст.2 наведеного Кодексу, правомірність прийняття відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, оспорюваного податкового повідомлення-рішення, суд приходить до висновку, що оспорюване рішення є таким, що прийняте не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, тобто, прийняте з порушенням процедури його прийняття, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем при прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення, були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання судом такого рішення протиправним та його скасування.
А згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 229, 241-246, 250, 251, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Адміністративного позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А, код ЄДРПОУ: 44118658) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати ППР Головного управління ДПС у Дніпропетровські області від 02.07.2025 року №0376880901 та №0377100901.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 15140,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко