П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/7764/25	

Категорія 112010200	Головуючий у суді І інстанції: Ярощук В.Г. час і місце ухвалення: спрощене провадження, м. Миколаїв	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 р. у справі № 400/7764/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі-відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі-відповідач-1) про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови позивачу у призначені досторокової пенсії за віком; зобов`язання відповідачів зарахувати до страхового стажу роботи позивача періоди роботи з 12.07.2006 по 15.03.2007 роки, з 01.08.2008 по 26.10.2009 роки та з 18.02.2010 по 22.03.2010; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяви від 18.04.2025 року та 08.05.2025 позивача про призначення дострокової пенсії за віком, мотивуючи його тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно не врахувало до його страхового стажу періоди роботи з 12.07.2006 по 15.03.2007 роки, з 01.08.2008 по 26.10.2009 роки та з 18.02.2010 по 22.03.2010 у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу. Водночас позивач наголошує на тому, що він не може нести відповідальності за неналежне виконання своїх обов`язків роботодавцем щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії від 15.05.2025 № 143550005579. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди його роботи з 12.07.2006р. по 15.03.2007р. в КП “Джерело”, період з 01.08.2008р. по 26.10.2009р., з 18.02.2010р. по 22.03.2010р. в КП “Снігурівське житлово-комунальне господарство”; повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 08.05.2025 з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вважає, що висновки суду першої інстанції є передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що згідно із записами у трудовій книжці позивачки НОМЕР_1 №№ 11-12, 16-17 та 18-19 він працював:
з 12.07.2006р. по 15.03.2007р. в КП “Джерело”;
в період з 01.08.2008р. по 26.10.2009р., з 18.02.2010р. по 22.03.2010р. в КП “Снігурівське житлово-комунальне господарство”.
18 квітня 2025 року та 08.05.2025 року позивач до відповідача-1 із заявами про призначення дострокової пенсії за віком на підставі п.4 ч. 1ст. 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, подавши необхідні документи.
У зв`язку з тим, що призначення / перерахунок пенсії здійснюється за екстериторіальним принципом, вищенаведена заява позивачки була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпроперовській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.05.2025 № 143550005579 відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності страхового стажу для визначення права на пенсію за віком: необхідний страховий стаж -25 років; за твердженням відповідача-2 на день звернення за призначенням пенсії наявний страховий стаж лише 24 роки 4 місяці 29 днів.
Відповідач-1 листом від 29.05.2025 року повідомив, що :
- Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №143550005579 від 15.05.2025 року не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 12.07.2006 по 15.03.2007 року в КГІ “Джерело”; з 01.08.2008 по 26.10.2009 та з 18.02.2010 по 22.03.2010 року в КП “ Снігурівське житлово - комунальне господарство” у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу на ім`я позивача;
- довідка від 27.02.2025 року № 1451/4/2437, видана Військовою частиною НОМЕР_2 про особливий статус особи, не відповідає вимогам Постанови КМУ №413 від 20.08.2014 року.
Вважаючи дії органу Пенсійного фонду України про відмову у призначені дострокової пенсії за віком протиправними, позивач оскаржив їх до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії підлягають частковому задоволенню.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. (далі – Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб – члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Абзацом тридцять шостим статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 “Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування” установлено, що починаючи з 1 липня 2002 р. обчислення пенсій відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення” здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 р. за даними системи персоніфікованого обліку.
Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV цей Закон набирав чинності з 01.01.2004.
Таким чином, страховий стаж після 01.01.2004 обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Пунктом 1 статті 1статті 14 Закону № 1058-IV встановлено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії.
Згідно з частиною першою статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.
Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Відтак позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періодів його роботи на такому підприємстві.
Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 27.05.2021 у справі № 343/659/17 та від 11.10.2023 у справі № 340/1454/21.
Суд встановив, що згідно із записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 №№ 11-12, 16-17 та 18-19 він працював:
з 12.07.2006р. по 15.03.2007р. в КП “Джерело”;
в період з 01.08.2008р. по 26.10.2009р., з 18.02.2010р. по 22.03.2010р. в КП “Снігурівське житлово-комунальне господарство”.
Однак роботодавці за вказані періоди не сплачували страхових внесків, що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування стосовно позивачки.
Таким чином, внаслідок невиконання КП “Джерело” та КП “Снігурівське житлово-комунальне господарство” обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та стажу за час роботи на вказаних підприємствах, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Тому суд прийшов до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.05.2025 № 143550005579 в частині не зарахування до страхового стажу позивачки періодів роботи з 12.07.2006 по 15.03.2007 роки, з 01.08.2008 по 26.10.2009 роки та з 18.02.2010 по 22.03.2010 є протиправним, а орган Пенсійного фонду України зобов`язаний був зарахувати до страхового стажу позивача три вищенаведені періоди її роботи.
Проте, у позовних вимогах позивач просить зобов`язання відповідачів зарахувати до страхового стажу роботи позивача періоди роботи з 12.07.2006 по 15.03.2007 роки, з 01.08.2008 по 26.10.2009 роки та з 18.02.2010 по 22.03.2010 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяви від 18.04.2025 року та 08.05.2025 позивачки про призначення дострокової пенсії за віком.
Згідно ч.1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).
При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі Постанова №25-1).
Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, процедура передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно п.1.1 розділу І Порядку №22-1, заява про призначення (перерахунок) пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно п.4.2 розділу ІV Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами п.4.10 розділу ІV Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:
-сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
-після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10).
Враховуючи вимоги Порядку №22-1, у розглядуваній справі органом, що приймає рішення за заявою позивача про переведення пенсії визначено ГУПФ України в Миколаївській області має завершувати процедуру призначення пенсії за віком.
Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про переведення (призначення) пенсії за віком є ГУПФ України в Миколаївській області має завершувати процедуру призначення пенсії за віком, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення (перерахунок) пенсії та прийняв рішення про відмову.
Підсумовуючи, колегія суддів доходить висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде: зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи позивача періоди роботи з 12.07.2006 по 15.03.2007 роки, з 01.08.2008 по 26.10.2009 роки та з 18.02.2010 по 22.03.2010 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача щодо призначення дострокової пенсії за віком.
Доводи апеляційної скарги дублюють відзив на адміністративний позов (т.1 а.с. 40) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року по справі № 400/7764/25, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик   О.І. Шляхтицький