Єдиний унікальний номер: 379/1899/25 
Провадження № 2/379/96/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року      м. Тараща Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Зінкіна В.І.,
з участю секретаря судового засідання Корженко О.В.,
представника відповідачки – адвоката Січеславського І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1, в порядку спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

 
У С Т А Н О В И В:

Представник позивача через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача:
загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1363-7475 від 12.03.2024 в розмірі 24 000,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 5 800,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 18 200,00 грн;
понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Представник позивача в обґрунтування позовної заяви зазначає, що 12.03.2024 між позивачем та відповідачкою за допомогою вебсайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1363-7475. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на умовах: сума кредиту 5 800,00 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, знижена процентна ставка 2,50 % в день, стандартна процентна ставка 2,50 % в день. 
Оскільки відповідачка порушила умови кредитного договору і не повернула у повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору, представник позивача просить стягнути з відповідачки на користь позивача відповідну заборгованість та понесені судові витрати у справі.

У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідачки зазначає, що на підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав суду довідку про зарахування коштів за кредитним договором, а також довідку «Приватбанк» про перерахування коштів. Проте, вказані документи не можуть вважатися належним доказом надання відповідачці кредиту на підставі вказаного договору, оскільки не відповідають за формою та змістом вимогам, установленим постановою Національного банку України від 21.01.2004 № 22. У вказаних довідках не вказані обов`язкові реквізити: найменування/прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку, найменування банку отримувача, суму цифрами та словами, призначення платежу, підпис платника. Довідки не підтверджують також те, що гроші у відповідній сумі зараховані як сума за кредитним договором на відповідний рахунок відповідача у конкретному банку. Найменування банку отримувача та номер рахунку у довідках відсутні. Крім того, у позовній заяві вказано, що сума нарахованих відповідачу процентів встановлена у розмірі 2,5% на день. Проте, вказана ставка перевищує максимальну ставку, яка встановлена ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, вважає, що позовна заява не ґрунтується на доказах, не містить правильного розрахунку суми позову, що унеможливлює її задоволення.

Процесуальній дії у справі
30.10.2025 судом, з відділу реєстрації місця проживання управління «ЦНАП» виконкому Таращанської міської ради, на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідачки.
Ухвалою суду від 30.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 16.12.2025.
Відповідно до наказу голови суду від 07.11.2025 № 25-В, головуючий суддя Зінкін В.І. з 24.11.2025 по 10.12.2025 перебував у щорічній відпустці. 
Протокольною ухвалою суду від 16.12.2025 судове засідання відкладено до 16.01.2026 за клопотанням представника відповідачки.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно. У поданому клопотанні просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, про причини неявки в судове засідання не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подала.
Представник відповідачки – адвокат Січеславський І.А. у судовому засіданні, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, пояснив, що надані позивачем довідка про зарахування коштів за кредитним договором та довідка «Приватбанк» про перерахування коштів не є належним доказом. Квитанція не містить обов`язкових реквізитів. Застосована відсоткова ставка перевищує ставку, встановлену ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Позов не визнає у повному обсязі. Інформацією щодо отримання відповідачкою кредитних коштів не володіє.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
12.03.2024 між позивачем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачкою в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1363-7475 продукту «CreditKassa» (далі – кредитний договір) (а.с. 11-30).
Вказаний кредитний договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи вебсайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавця) https://creditkasa.com.ua.
Відповідно до умов кредитного договору, позивачем було відкрито для відповідача кредитну лінію шляхом надання грошових коштів (кредиту) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб, а відповідач зобов`язувався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані позивачем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Дата видачі кредиту 12.03.2024, останній календарний день першого базового періоду 25.03.2024, сума кредиту 5 800,00 грн, нараховані проценти за користування кредитом 2 030,00 грн, разом до сплати 7 830,00 грн (п. 2.1., 2.2., 2.3. кредитного договору).
Згідно з п. 3.1. кредитного договору, цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».
Кредитний договір № 1363-7475 від 12.03.2024 був укладений між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і відповідачкою у спосіб, визначений чинним законодавством України з дотриманням вимог щодо його укладення. Вказаний кредитний договір підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) С9185.
До позовної заяви позивачем додано правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKassa», затверджені 27.02.2024 (а.с.20-27), та паспорт споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 27 на звороті - 30). 
Вказані правила відкриття кредитної лінії та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), і в цих документах містяться відомості про тип кредиту, суму кредиту, строк надання кредиту та спосіб надання кредиту, розмір процентної ставки, порядок користування та повернення кредиту, відповідальність за порушення умов кредитного договору тощо.
До позовної заяви додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) відповідно до методики Національного банку України (а.с.29 на звороті – 30).
Зазначені правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) та договір про відкриття кредитної лінії складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту (п. 12.1. кредитного договору).
Згідно з п. 4.1., 4.2., 4.6. кредитного договору, загальний розмір кредиту за цим договором становить 5 800,00 грн, дата надання/видачі кредиту 12.03.2024 шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.
В пунктах 4.7.-4.12 кредитного договору передбачено, що тип процентної ставки за користування кредитом є фіксованим, базовий період складає 14 календарних днів, сплата позичальником процентів за користування кредитом повинна бути здійснена не пізніше останнього дня кожного базового періоду. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за стандартною процентною ставкою 2,50% за кожен день користування кредитом. Строк кредитування – 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 05.01.2025. Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 290 158,11%. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору (за весь строк кредитування) складає 49 300,00 грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом. Умови надання кредиту є незмінним протягом усього строку дії договору. Денна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 2.50%.
Відповідно до п. 5.1., 5.2 кредитного договору, відповідачка зобов`язувалася повернути позивачу отриманий кредит та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо неустойка буде нарахована кредитодавцем) в останній календарний день строку кредитування вказаного у п.4.12. цього договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок позивача у порядку, визначеному у правилах. Кредит вважається повернутим з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок позивача.
Згідно з п. 8.1., 8.2. кредитного договору, позичальник несе відповідальність перед кредитодавцем за порушення умов цього договору відповідно до вимог законодавства України та умов договору і правил. У разі несвоєчасного повернення отриманого кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2% від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення сплати в силу положень ст. 625 ЦК України.
Пунктом 8.5. кредитного договору позивачу надано право у разі прострочення відповідачем сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць вимагати від відповідача повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом, а також у повному розмірі комісії за видачу кредиту.

Факт надання відповідачці кредиту в сумі 5 800,00 грн підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» про те, що АТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору № 4010 від 02.12.2019, перерахував 12.03.2024 від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay по договору № 1363-7475 на відповідний номер картки 5 800,00 грн, ID платежу 2436778268 (а.с.31-33).
В довідці ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1363-7475 від 12.03.2024 також зазначено про видачу відповідачці 12.03.2024 – 5 800,00 грн за відповідним кредитним договором за допомогою системи LiqPay (а.с.34).
Відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, 07.05.2024 внесла платіж на суму 5 000,00 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1363-7475 від 12.03.2024, станом на 02.09.2025 сума заборгованості відповідача становить 44 300,00 грн, з якої: 5 800,00 грн основний борг, 38 500,00 грн залишок відсотків (а.с.35-37).
Як убачається з позовної заяви, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме частково списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 20 300,00 грн, за умовами погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 24 000,00 грн. В зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь частину заборгованості за кредитним договором, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом у сумі 5 800,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 18 200,00 грн.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
За змістом ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Верховний Суд у постанові від 12 червня 2019 року у справі №2-6315/11 (провадження №61-23326св18) звернув увагу на те, що невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення.
Виходячи зі змісту ст. 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні.
Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним.
Він вважається укладеним з моменту досягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору.
Істотними умовами кредитного договору, які визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами.
Частинами 2, 3 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі - Закон № 675-VIII).
Згідно з пунктами 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною 5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних», не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кредитний договір № 1363-7475 від 12.03.2024 між позивачем та відповідачкою підписано останньою одноразовим ідентифікатором С9185, який було надіслано на номер телефону відповідачки, вказаний при реєстрації. 
У кредитному договорі, зазначені всі необхідні дані про особу відповідачки необхідні для її ідентифікації: реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, офіційно зареєстроване місце проживання, номер особистого електронного платіжного засобу позичальника, адреси електронної пошти (а.с.19 на звороті).
Відповідачка через особистий кабінет на вебсайті кредитодавця подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, підтвердила умови таких, після чого позикодавець надіслав їй за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону (зазначений при реєстрації) одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідачка використала для підтвердження підписання кредитного договору.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що без здійснення вказаних дій відповідачкою кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону № 675-VIII вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.
Також відповідачкою не надано належних доказів укладення договорів від її імені іншою особою за відсутності її волевиявлення.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведених у постанові від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження №61-6066св23).
Крім того, згідно з розрахунком заборгованості, 07.05.2024 відповідачкою здійснено платіж по погашенню кредиту в сумі 5 000,00 грн.
Отже, часткове погашення заборгованості за кредитним договором додатково підтверджує укладення кредитного договору і отримання відповідачкою кредитних коштів. Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 338/180/17, викладені у постанові від 05 червня 2018 року).

Стосовно доводів представника відповідачки щодо недоведеності обставини надання позивачем відповідачки кредитних коштів, суд зазначає, що на підтвердження вказаної обставини представником позивача надані такі докази: 
лист АТ КБ «ПриватБанк» про те, що АТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору № 4010 від 02.12.2019, перерахував 12.03.2024 від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay по договору № 1363-7475 на відповідний номер картки 5 800,00 грн, ID платежу 2436778268 (а.с.31-33).
Довідка ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1363-7475 від 12.03.2024 також зазначено про видачу відповідачці 12.03.2024 – 5 800,00 грн за відповідним кредитним договором за допомогою системи LiqPay (а.с.34).
Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У спорах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

У даній справі позивач довів належними та допустимими доказами факт укладення з ОСОБА_1 кредитного договору, надання позичальнику кредитних коштів, тобто виконання належним чином своїх обов`язків та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань.
У свою чергу відповідачка не спростувала факту отримання кредитних коштів, а також факту неналежного виконання зобов`язань перед банком, у тому числі не спростувала розмір заборгованості, заявленої до стягнення.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Вказана позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року справа № 415/160/17.

У судовому засіданні представнику відповідачки було роз`яснено право заявляти клопотання про витребування інформації з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка підтверджує неотримання відповідачкою кредитних коштів, однак представник відповідачки такого клопотання не заявив. 

Щодо розміру заборгованості за кредитним договором 
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки:
- припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови);
- вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови);
- якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України (п. 100 постанови);
- у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (п. 103 постанови);
- в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає (п. 108 постанови);
- можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. Verba chartarum fortius accipiunt ur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128 постанови).

За обставин цієї справи, сторони в кредитному договорі № 1363-7475 від 12.03.2024 погодили строк його дії – 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення кредиту 05.01.2025 (п.4.12. кредитного договору).
В свою чергу, в розділі 8 кредитного договору «Інформація про наслідки невиконання або неналежного виконання позичальником обов`язків за договором» сторони узгодили, що у період дії воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення (п.8.4. кредитного договору). У разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати повернення кредиту, що встановлена п.4.12. цього договору (п.8.5. кредитного договору). 

Оцінюючи обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, зокрема щодо нарахування процентів за користування кредитом, суд приходить до наступних висновків.
Як слідує з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.35-37), позивачем нараховані проценти в межах строку кредитування, з 12.03.2024 по 05.01.2025 за ставкою 2,5%. Наявна заборгованість складає 44 300,00 грн, з якої: 5 800,00 грн основний борг, 38 500,0 грн залишок відсотків.
Проте, як убачається з позовної заяви, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 20 300,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 24 000,00 грн (прострочена заборгованість за кредитом – 5 800,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 18 200,00 грн).

Підпунктом 6 пункту 5 Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.
Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України).

Отже, норма закону, якою обмежується нарахування процентів розміром 2,5 % на день діє за період з 25 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року, а норма, якою обмежується нарахування процентів розміром 1,5% на день, діє за період з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року. Починаючи з 21 серпня 2024 року граничний розмір процентів обмежується 1% на день.
В даному випадку кредитний договір укладений 12.03.2024, тобто в той період, коли діяло обмеження щодо максимальної денної процентної ставки в розмірі 2,5%, тому встановлення в договорі (пункт 4.15 договору) саме такого розміру процентної ставки є правомірним та не суперечить приписам Закону України «Про споживче кредитування».
Разом з тим, починаючи з 23.04.2024 по 20.08.2024 розмір денної процентної ставки мав бути приведений до закріпленого в Законі України «Про споживче кредитування» обмеження в розмірі 1,5% в день, а з 21.08.2024 по 05.01.2025 (закінчення терміну кредитування) – в розмірі 1% в день. Проте, визначена в пункті 4.15 договору денна процентна ставка, починаючи з 23.04.2024 в розмірі 2,5% перевищує встановлений законодавчий максимум, а як вбачається з наданого позивачем розрахунку, він продовжував до 05.01.2025 (закінчення терміну кредитування) здійснювати нарахування за ставкою 2,5 %, що суперечить приписам Закону.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд визначає розрахунок заборгованості за процентами:
за період з 12.03.2024 по 22.04.2024 – 6 090,00 грн (5 800,00 х 2,5% х 42 дні);
за період з 23.04.2024 по 20.08.2024 – 5 440,00 грн (5 800,00 х 1,5% х 120 днів - 5 000,00 (внесений платіж));
за період з 21.08.2024 по 05.01.2025 – 8 004,00 грн (5 800 х 1% х 138 днів);
а всього 19 534,00 грн (6 090,00 + 5 440,00 + 8 004,00). 

Разом з тим позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості в розмірі 24 000,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 5 800,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 18 200,00 грн.
Враховуючи, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 264 ЦПК України), позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем за подачу позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2187 від 29.09.2025 (а.с.10). 
На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 16, 203, 526, 530, 599, 610, 625-629, 638, 1048, 1054, 1066 ЦК України, статтями 2, 5, 12, 19, 76, 77, 81, 82, 133, 141, 263-265, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1363-7475 продукту «CreditKasa» від 12.03.2024 у розмірі 24 000,00 грн (двадцять чотири тисячі гривень нуль копійок), з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 5 800,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 18 200,00 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ЄДРПОУ 38548598, адреса місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 26 офіс 407, м.Київ;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено і підписано 23.01.2026.

Головуючий:	В.  І.  Зінкін