ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 листопада 2025 року
м. Київ
 
справа № 569/12980/19
провадження № 61-13163св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Рівненське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 16 травня 2024 року у складі колегії суддів: 
Ковальчук Н. М., Гордійчук С. О., Хилевича С. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання виконати умови договору.
 
Позов мотивований тим, що 07 грудня 2005 року між ОСОБА_1 
і Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (далі - АППБ «Аваль») підписано кредитний договір № 014/53-05/35577.
 
12 грудня 2005 року між позивачем і Рівненським РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» укладено договір № 16-624 «Про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків», за умовами якого Фонд від імені Держави відшкодовує частину відсотків за кредитом, що надається позичальнику на будівництво (реконструкцію) або придбання житла комерційним банком - Рівненською обласною філією АППБ «Аваль».
 
Представник позивача 05 березня 2019 року отримав виписку з рахунка №  НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») за період з 01 січня 2010 року до 
05 березня 2019 року, у якій зазначено, що остання часткова компенсація відсоткової ставки кредитів комерційних банків здійснена 02 серпня 2016 року за червень 2016 року.
 
У зв`язку з цим 03 травня 2019 року він звернувся з листом про надання інформації щодо здійснення на дату звернення відшкодування частини відсотків за кредитним договором від 07 грудня 2005 року № 014/53-05/35577 до Рівненського РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву». 
 
За результатами розгляду зазначеного звернення йому стало відомо, що Рівненське РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» не здійснює відшкодування частини відсотків за кредитом, який йому надавався АТ «Райффайзен Банк Аваль»; останнє відшкодування за кредитом здійснено в серпні 2016 року за червень 2016 року.
 
Позивач вважав, що бездіяльність відповідача щодо припинення 
в односторонньому порядку відшкодування частини відсотків за кредитним договором від 07 грудня 2005 року № 014/53-05/35577, починаючи із серпня 2016 року є незаконною, оскільки порушує умови договору № 16-624 та не відповідає вимогам, встановленим у постанові Кабінету Міністрів України від 
04 червня 2003 року № 853 «Порядку часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво і придбання житла».
 
Договір № 16-624 є чинним і не визнаний судом недійсним чи припиненим.
 
Відповідач із серпня 2016 року фактично припинив в односторонньому порядку відшкодування частини відсотків за кредитним договором від 07 грудня 2005 року № 014/53-05/35577 на підставі договору № 16-624 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків від 12 грудня 2005 року, не маючи на це законних підстав.
 
На підставі викладеного ОСОБА_1 просив: визнати протиправною бездіяльність Рівненського РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» щодо нездійснення відшкодування частини відсотків за кредитним договором від 07 грудня 2005 року № 014/53-05/35577 на підставі договору 
№ 16-624 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків від 12 грудня 2005 року; зобов`язати Рівненське РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» перерахувати на поточний рахунок ОСОБА_1 невиплачену компенсацію в розмірі 
183 232,78 грн протягом одного місяця з дня набрання рішенням Рівненського міського суду Рівненської області законної сили; зобов`язати Рівненське РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» відновити виплату коштів часткової компенсації відсоткової ставки згідно з пунктом 2.1 договору від 12 грудня 2005 року № 16-624 у розмірі 12,5 % за кредитним договором від 
07 грудня 2005 року № 014/53-05/35577. 
 
Суди розглядали справу неодноразово.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 
2019 року позов задоволено частково. 
 
Визнано протиправною бездіяльність Рівненського РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» щодо нездійснення відшкодування частини відсотків ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 грудня 2005 року 
№ 014/53-05/35577 на підставі договору № 16-624 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків від 12 грудня 
2005 року. 
 
Зобов`язано Рівненське РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» виконати умови договору № 16-624 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків від 12 грудня 2005 року шляхом здійснення виплати часткової компенсації відсотків за кредитним договором від 07 грудня 2005 року № 014/53-05/35577, укладеного між ОСОБА_1 і ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», починаючи з 24 червня 2015 року.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
Рішення суду мотивоване тим, що припинення виконання відповідачем договірних зобов`язань є порушенням пунктів 2.2, 2.3, 3.1.2 договору № 16-624 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків та суперечить нормам статтей 526, 610, 629 ЦК України.
 
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14 листопада 
2019 року виправлено описку, допущену в абзаці третьому резолютивної частини рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 
12 листопада 2019 року, замість помилково зазначеного «починаючи 
з 24 червня 2015 року» правильно вказано «починаючи з 01 липня 2016 року».
 
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 листопада 
2019 року виправлено описку, допущену в рішенні Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2019 року. «Абзац п`ятий мотивувальної частини рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 
12 листопада 2019 року вважати помилково зазначеним. Абзац шостий мотивувальної частини рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2019 року вважати правильним в такій редакції: «В судовому засіданні представник відповідача Омельчук Т. В просила відмовити в позові, зазначивши, що в зв`язку з невідповідністю даних в реєстрах, надісланих АТ «Райффайзен банк Аваль», з даними, вказаними в договорі № 16-624 від 
12 грудня 2005 року, відповідачем було призупинено виплати часткової компенсації для ОСОБА_1 , причиною невідповідності у вказаних реєстрах стала зміна відсоткової ставки по кредиту та валюти кредитування в зв`язку 
з внесенням змін до кредитного договору.».
 
Додатковим рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 
17 грудня 2019 року доповнено абзац третій резолютивної частини рішення Рівненського міського суду від 12 листопада 2019 року таким змістом: «до 01 липня 2019 року та перерахувати на поточний рахунок позичальника ОСОБА_1 невиплачену компенсацію в розмірі 173 286,71 грн. Зобов`язати Рівненське РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» відновити виплату коштів часткової компенсації відсоткової ставки згідно 
з пунктом 2.1 договору № 16-624 від 12 грудня 2005 року у розмірі 12,5 % за кредитним договором від 07 грудня 2005 року № 014/53-05/35577. У решті позовних вимог відмовити».
 
Постановою Рівненськогоапеляційного суду від 30 квітня 2020 рокуапеляційну скаргу Рівненського РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» залишено без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2019 року та додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2019 року залишено без змін.
 
Постанову суд апеляційної інстанції мотивував тим, що договір № 16-624 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків 
є чинним.
 
Рівненське РУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву», знаючи про факт укладення позивачем додаткових угод до кредитного договору № 014/53-05/35577, внаслідок чого змінився обсяг фінансового зобов`язання Фонду, не було позбавлене можливості внести відповідні зміни у договір, укладений з Фондом, та продовжувати його виконання, зокрема щодо відшкодування частини відсотків за кредитом.
 
Оскільки місцевий суд встановив порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань, а саме пунктів 2.2, 2.3, 3.1.2 договору № 16-624, то висновок суду про наявність правових підстав для часткового задоволення позову 
є правильним, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування. 
 
Короткий зміст судового рішення суду касаційної інстанції
 
Постановою Верховного Суду від 02 червня 2022 року касаційні скарги Рівненського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» 
і ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 
2019 року, додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
 
Постанова Верховного Суду мотивована тим, що суди попередніх інстанції не врахували висновку щодо застосування статей 526, 598 та 599 ЦК України 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 
27 червня 2018 року у справі № 127/5445/16-ц. Суд апеляційної інстанції необґрунтовано не вирішив питання про приєднання додаткових доказів 
у відповідній процесуальній формі, одночасно встановивши на їх основі певні обставини у мотивувальній частині постанови. 
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 жовтня 
2023 року позов задоволено.
 
Визнано протиправною бездіяльність Рівненського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» щодо нездійснення відшкодування частини відсотків за кредитним договором від 07 грудня 2005 року 
№ 014/53-05/35577 на підставі договору від 12 грудня 2005 року № 16-624 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків.
 
Зобов`язано Рівненське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» перерахувати на поточний рахунок позичальника ОСОБА_1 невиплачену компенсацію в розмірі 267 168,83 грн протягом одного місяця з дня набрання рішенням Рівненського міського суду Рівненської області законної сили.
 
Зобов`язано Рівненське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» відновити виплату коштів часткової компенсації відсоткової ставки згідно з пунктом 2.1 договору від 12 грудня 2005 року № 16-624 в розмірі 12,5 % за кредитним договором від 07 грудня 2005 року № 014/53-05/35577.
 
Рішення суду мотивоване тим, що підстав для припинення дії договору № 16-624 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків від 12 грудня 2005 року у зв`язку з виконанням зобов`язань за кредитним договором чи з інших причин немає.
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 16 травня 2024 року апеляційну скаргу Рівненського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» задоволено.
 
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 жовтня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у Рівненського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» не було обов`язку щодо здійснення часткової компенсації процентів за другим траншем, метою якого було рефінансування кредиту, а зобов`язання за першим траншем припинилося 
у зв`язку з належним його виконанням. При цьому договір щодо часткової компенсації процентної ставки за другим траншем між Фондом 
і ОСОБА_1 не укладався, а договір від 07 грудня 2005 року таких положень не містить.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
23 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 16 травня 2024 року, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 03 травня 
2018 року у справі № 404/251/17 та від 31 липня 2019 року у справі 
№ 753/11963/15-ц, а також допустив порушення норм процесуального права, 
в результаті чого встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Вказує що договір № 16-624 не передбачає право Фонду припиняти виплату компенсації позичальнику в односторонньому порядку. Припинивши виплату часткової компенсації відсоткової ставки з липня 
2016 року, відповідач в односторонньому порядку відмовився від зобов`язання, передбаченого договором № 16-264, що є порушенням статей 525, 526, 530, 629 ЦК України. Вказує, що відповідач не дотримав норм частини першої статті 44 ЦПК України щодо подання доказів. Звертає увагу на те, що суд касаційної інстанції не наділений був повноваженнями вирішувати питання про приєднання доказів до матеріалів справи.
 
Аргументи інших учасників справи
 
19 грудня 2024 року Рівненське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного суду від 16 травня 2024 року - без змін.
 
Відзив мотивований тим, що позивач навмисно приховував докази, що є у нього 
в наявності та спростовують його позовні вимоги. У відповідача немає обов`язку щодо здійснення часткової компенсації процентів за другим траншем, метою якого було рефінансування кредиту, а зобов`язання позивача за першим траншем припинилося у зв`язку з належним його виконанням. Постанова апеляційного суду ухвалена з урахуванням висновків Верхового Суду, зроблених у постанові від 02 червня 2022 року у цій справі.
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2024 року  ОСОБА_1 поновлено строк на касаційне оскарження постанови Рівненського апеляційного суду від 16 травня 2024 року. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Рівненського міського суду Рівненської області.
 
17 лютого 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені 
у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
 
Короткий зміст фактичних обставин справи
 
07 грудня 2005 року між ОСОБА_1 і АППБ «Аваль» укладено кредитний договір № 014/53-05/35577, за умовами якого банк надав позичальнику кредит 
у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 35 000,00 дол. США, строком на 240 місяців з 07 грудня 2005 року до 05 грудня 2025 року, зі сплатою 12,5 % річних за користування ним.
 
12 грудня 2005 року між ОСОБА_1 і Рівненським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»укладено договір № 16-624 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків.
 
Згідно з пунктом 2.1 договору № 16-624 часткова компенсація визначається в розмірі 1,5 облікової ставки НБУ, що діє на день укладення кредитного договору і становить 12,50 %.
 
Розмір часткової компенсації, що надається позичальнику, розраховується Фондом згідно з додатком № 1 до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору, та погоджується позичальником. Нарахування часткової компенсації здійснюється з моменту підписання договору про надання часткової компенсації між регіональним управлінням Фонду та позичальником (пункт 2.2 договору № 16-624).
 
Відповідно до пункту 2.5 договору № 16-624 розмір часткової компенсації може переглядатися Фондом в односторонньому порядку у разі: зміни розміру облікової ставки НБУ; зміни у складі сім`ї позичальника в період дії цього договору.
 
Фонд має право розірвати цей договір, письмово повідомивши про це позичальника за 10 (десять) календарних днів у разі: виявлення недостовірних даних у документах, що подавалися позичальником на етапі підготовки до укладення цього договору, та протягом терміну погашення кредиту; невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором протягом трьох місяців; розірвання кредитного договору між позичальником 
і комерційним банком (пункт 3.3.2 договору № 16-624).
 
За змістом пункту 5.1 договору № 16-624, у випадках укладення додаткових угод до кредитного договору, що стосуються правовідносин за цим договором, в цей договір в обов`язковому порядку вносяться відповідні зміни.
 
У пункті 7.1 договору № 16-624 передбачено, що цей договір набуває чинності 
з моменту його підписання сторонами та діє до дня підписання сторонами акта про виконання зобов`язань за кредитним договором, якщо його не буде розірвано достроково у порядку, передбаченому цим договором.
 
Договір № 16-624 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків є чинним. 
 
Відповідно до розрахунку прогнозованого розміру компенсації (додаток № 1 до зазначеного договору) розмір кредиту становить 176 750,00 грн; розмір кредиту, на який може бути надана часткова компенсація, - 165 038,50 грн; розмір облікової ставки НБУ на день укладання кредитного договору (але не більше процентної ставки за кредитним договором) - 12,5 %; прогнозований розмір компенсації 280 193,83 грн.
 
23 червня 2015 року між ОСОБА_1 і ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено додаткові угоди № 014/53-05/35577/81-1-0-00/20041, 
№ 014/53-05/35577/81-1-0-00/20042 до кредитного договору від 07 грудня 
2005 року № 014/53-05/35577, за умовами яких з 24 червня 2015 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 17,00 % річних та змінено умови кредитування в такому порядку: «кредитор з 24 червня 2015 року відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 35 000,00 дол. США та 520 571,11 грн, в межах якої кредит в сумі 
35 000,00 дол США, наданий згідно з умовами кредитного договору на придбання будинку, вважається першим траншем кредиту, другий транш кредиту в сумі 520 571,11 грн надається на рефінансування заборгованості за першим траншем кредиту». 
 
У зв`язку з укладенням додаткових угод Фонд припинив відшкодування компенсації відсоткової ставки за договором від 07 грудня 2005 року 
№ 014/53-05/35577.
 
Мотиви, якими керується Верховний Суд
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.
 
У справі, яка переглядається, між сторонами виник спір щодо протиправної бездіяльності Рівненського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»з питання відшкодування частини відсотків за кредитом на підставі договору про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків.
 
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні» держава забезпечує молодим громадянам рівне 
з іншими громадянами право на житло, сприяє молодіжному житловому будівництву, створенню молодіжних житлових комплексів тощо. Молоді сім`ї та молоді громадяни можуть одержувати за рахунок бюджетних коштів пільгові довгострокові державні кредити на будівництво і придбання жилих будинків 
і квартир, на оплату вступних пайових внесків при вступі до молодіжних житлових комплексів, житлово-будівельних кооперативів, а також на обзаведення домашнім господарством. Порядок надання пільгових довгострокових кредитів молодим сім`ям та їх пільгового погашення встановлюється Кабінетом Міністрів України.
 
Відповідно до пунктів 1, 3 Порядку в ньому визначено механізм відшкодування частини відсотків за кредитами, що надаються комерційними банками молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) 
і придбання житла. Часткова компенсація надається позичальникам лише за одним кредитним договором.
 
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
 
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
 
Таким чином, суд апеляційної інстанцій, врахувавши висновки, зроблені 
у постанові Верховного Суду від 02 червня 2022 року у цій справі, належним чином дослідивши наявні у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку, що 
у Фонду немає обов`язку щодо здійснення часткової компенсації процентів за другим траншем, метою якого було рефінансування кредиту, а зобов`язання ОСОБА_1 за першим траншем припинилося у зв`язку з належним його виконанням. При цьому договір щодо часткової компенсації процентної ставки за другим траншем між Фондом і позивачем не укладався, а договір від 
07 грудня 2005 року таких положень не містить.
 
Обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційного суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.
 
Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 27 червня 
2018 року у справі № 127/5445/16-ц, що правильно було враховано апеляційним судом.
 
Аргументи заявника про неврахування висновків Верховного Суду, наведених 
у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки висновки, зроблені апеляційним судом у цій справі, не суперечать висновкам Верховного Суду у справах, зазначених заявником у касаційній скарзі.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновком апеляційного суду щодо встановлених обставин справи та необхідності переоцінки доказів. При цьому згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, апостанови Рівненського апеляційного суду від 16 травня 
2024 року - без змін, оскільки підстав для її скасування немає.
 
З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Рівненського апеляційного суду від 16 травня 2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             В. М. Коротун

 
Є. В. Коротенко

 
М. Є. Червинська