Справа №766/18536/25 н/п 2-а/766/253/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючої судді Кузьміної О.І.,
за участю секретаря судового засідання Савицького В.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом адвоката Негуляєва Максима Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
Адвокат Негуляєв Максим Анатолійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 справою про адміністративне правопорушення №9/2808/ВАЮ від 31.08.2025 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000,00 грн. Позивач стверджує, що наведена постанова винесена з порушенням норм законодавства та підлягає скасуванню, оскільки жодної повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 та саму постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивач не отримував, проте відповідачем всупереч вимогам ст.ст.245, 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи наявна вина у вчиненні такого правопорушення та не дотримано процесу розгляду справи щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності. В оскаржувані постанові відповідачем не зазначено з якою метою позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим підтверджується належне оповіщення позивача про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З урахуванням викладеного позивач просить скасувати постанову №9/2808/ВАЮ від 31.08.2025 року, закрити провадження по справі та стягнути витрати понесені ним на сплату судового збору.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2025 року відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначити судове засідання.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотримувалася вимог ст.280КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи. Крім того, необхідно звернути увагу суду, що в оскарженій постанові зазначена дата 27.08.2025 року (коли позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а заява датована 28.08.2025 року і підтверджень перебування позивача в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 в цю дату 28.08.2025 р. відповідачем не надано. Вважає, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності оскарженої постанови та наявності події та складу адміністративного правопорушення в діях позивача, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню та закриттю провадження в адміністративній справі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала відзив відповідно до якого зазначила, що 28.08.2025 року ОСОБА_1 подав особисто до ІНФОРМАЦІЯ_2 письмову заяву про визнання вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скоєне в умовах особливого періоду.
Згідно даних з облікової картки « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_1 будучи таким, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порушення вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», будучи оповіщений повісткою №4709130 про необхідність явки 25.08.2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення особистих даних, на вказаний виклик не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. 31.08.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянув в порядку статті 279-9 КУпАП матеріали справи щодо наявності в діях гр-на ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та визнав його винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач підтвердив самостійно при поданні заяви від 28.08.2025 року, факт того, що він дійсно на вказаний виклик за повісткою №4709130 про необхідність явки 25.08.2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення особистих даних не з`явився, а відтак, рішення про притягнення до адміністративної відповідальності було прийнято у цілковитій відповідності до норм матеріального права та з дотриманням адміністративної процедури, а тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог про скасування постанови.
Відповідно до ч. 1 ст.205, 286 КАС України, неявка в судове засідання будь-якого учасник справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 31.08.2025 року відносно  ОСОБА_1 , т.в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 , було складено постанову, в якому вказано, що ОСОБА_1 будучи таким, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порушення ст.1 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”, ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», будучи належним чином оповіщений повісткою №4709130 про необхідність явки 25.08.2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_5 , на вказаний виклик не з`явився і продовжував використовувати свій час на власний розсуд до 28.08.2025 року, коли був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, що підтверджується даними реєстру «Оберіг» та виявлено 28.08.2025 року.
Даною постановою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн.
Відповідно до вимог частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з вимогами частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності із вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 року по справі № 607/7987/17.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП за неприбуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк та місце, зазначені у повістці, а саме, за відомостями відповідача, позивач є оповіщеним повісткою №4709130 про необхідність явки 25.08.2025 року. Дата оформлення повістки №4709130, спосіб її оформлення і доведення до відома позивача, відповідачем суду не повідомлені.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Об`єктом такого правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, які з урахуванням частини першої статті 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, полягають у неприбутті громадян за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці в тому числі і для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду та /або відмови у проходженні обов`язкового медичного огляду.
Указана правова норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативних актів, які встановлюють правила поведінки.
Відповідно до частини два статті 17 Закону України «Про оборону України» громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 року та від 30.12.2022 року №1487.
Згідно абз. 1 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі Порядок №560).
Відповідно до абз. 5 пункту 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям
Відповідно до пункту 28 Порядку №560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.
За змістом пункту 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Пункт 41-1 Порядку №560 передбачає перевірку чинності повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проводиться шляхом зчитування QR-коду за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості, зазначені у повістці, у тому числі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням мобільного додатка.
Окрім цього, пунктом 40 Порядку №560 передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.
У ході судового розгляду встановлено, що на підтвердження здійснення виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачем не надано доказів оформлення повістки №4709130 про необхідність явки 25.08.2025, акт фіксації відмови від отримання повістки, а також будь-яких інших доказів, зокрема відеозаписів доведення акта відмови від отримання повістки, тощо. Доказів ведення відеофіксації із застосуванням технічних приладів під час вручення повістки позивачу відповідачем також не надано, посилань на здійснення такої відеофіксації не наведено.
На підставі зазначеного, враховуючи вимоги пункту 41 Порядку №560, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 25.08.2025 року.
Відтак, неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 25.08.2025 року не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, оскільки не встановлено порушення позивачем правил військового обліку в частині неприбуття за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з огляду на відсутність належного виклику.
Крім того, як зазначалось вище, у розумінні п.41 Порядку № 560 належним підтвердженням повідомлення військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 є повістка № 4709130, яка не вручена. Однак, відповідачем не було врахованого цього при винесенні оскаржуваної постанови.
Отже, за встановлених обставин, беручи до уваги відсутність належного повідомлення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід дійти висновку, що в даному випадку неявка позивача за викликом по повістці № 4709130 на 25.08.2025 року для уточнення даних не може бути підставою для покладення на позивача адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210-1 КУпАП, за порушення вимог абз. 2 ст.17 Закону України «Про оборону України», абз.2 ч.1, абз. 8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Таким чином, з матеріалів справи не вбачається наявності у відповідача фактичних підстав для виклику ОСОБА_1 за повісткою для уточнення даних, оскільки він свої дані оновив 12.09.2024 року.
Відомостей, які саме дані позивач не оновив і які підлягали уточненню під час виклику ОСОБА_1 , відповідачем не наведено в оскаржуваній постанові.
За приписами ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведених відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 доводів та наданих матеріалів слід дійти висновку, що відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 не доведено правомірності постанови від 31.08.2025 року № 9/2808/ВАЮ.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Разом з тим, оскаржувана постанова прийнята необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи відсутність фактичних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Доводи відповідача щодо подання позивачем особисто до ІНФОРМАЦІЯ_2 письмової заяви про визнання вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не приймаються до уваги, як таке що спростоване в судовому засіданні обставинами, оскільки згідно відомостей військо-облікового документу «Резерв +» вбачається, що позивач уточнив дані 12.09.2024 року.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 10, 38, 210, 245, 247, 251, 280 КУпАП210-1 КУпАП, 73-77, 90, 205, 241-246, 251, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов адвоката Негуляєва Максима Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.
Скасувати постанову №9/2808/ВАЮ від 31.08.2025 року винесену т.в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. 
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1089,60 грн. (одна тисяча вісімдесят дев`ять гривень 60 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	О. І. Кузьміна